Справа № 814/2333/14
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/2333/14

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

03 листопада 2014 року Справа № 814/2333/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

про

визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївтелекомбуд" (надалі - позивач або Товариство) звернулось із адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (надалі - відповідач або ОДПІ), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо корегування показників податкової звітності з податку на додану вартість, які полягають у зменшенні в автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" у лютому 2014 р.;

2) зобов'язати відповідача поновити в автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" показники податкової звітності з податку на додану вартість позивача у лютому 2014 р.;

3) зобов’язати відповідача вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" та автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" інформацію, внесену на підставі довідки від 04.06.2014 р. № 87/14-04-22-02/38087051 про результати проведення зустрічної звірки Товариства;

4) протягом п’яти робочих днів з дня набрання рішенням законної сили, відповідачу подати суду письмовий звіт про виконання постанови.

В обґрунтування позовних вимог вказано на відсутність у відповідача права на коригування податкових даних позивача на підставі акту перевірки, а також на відсутність права для оцінки правочинів як нікчемних.

Відповідач позов не визнав, зазначивши, що внесення до інформаційних баз даних акту перевірки Товариства, не порушує його права, адже не тягне за собою правових наслідків.

Сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

04.06.2014 р. ДПІ склала довідку про результати проведення зустрічної звірки товариства, у висновку якої вказано, що не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з контрагентами-постачальниками та контрагентом-покупцем за лютий 2014 р.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 р. № 1197 (надалі - наказ № 1197) з 01.01.2013 р. було введено в експлуатацію інформаційну систему "Податковий блок".

Наданий відповідачем витяг з цієї системи свідчить про те, що на підставі довідки від 04.06.2014 р., ДПІ здійснила коригування даних позивача із ПДВ за лютий 2014 р., шляхом внесення у графи "Обсяг поставки (без ПДВ)" і "Сума ПДВ" ПДВ за господарськими операціями позивача, які не повинні враховуватись при визначені податкових зобов’язань останнього.

На думку відповідача, внесення таких даних до інформаційної системи, є складовою частиною інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності податкових органів, що передбачено ст. 71 ПК України, а ст. 74 п. 74.1. ПК України надає відповідачу право зберігати і опрацьовувати податкову інформацію в інформаційних базах, а тому коригування показника позивача із ПДВ в інформаційній системі "Податковий блок" зроблено у межах інформаційно-аналітичної діяльності ДПІ. Крім того, на переконання відповідача, такі дії є внутрішньою діяльністю податкового органу, яка не породжує для позивача негативних наслідків у вигляді визначення податкових зобов’язань та нарахування штрафних санкцій.

Суд знаходить такі доводи ДПІ хибими, з огляду на наступне.

Як визначено ст. 74 п. 74.1. абз. 2 ПК України, перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Отже, законом визначено, що форми і методи опрацювання інформації у відповідних системах, повинні бути визначені центральним податковим органом.

Слід зазначити до 1406.2013 р. діяв Примірний порядок взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 р. № 266. Цей нормативний акт втратив чинність на підставі наказу від 14.06.2013 р. № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця" (надалі - Методичні рекомендації). При цьому, Методичні рекомендацій не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки регулюють повноваження відповідача під час здійснення камеральних перевірок податкової звітності.

На теперішній час відсутній будь-який нормативно-правовий акт, який би визначав форми і методи, підстави, порядок, строки та інше, для внесення даних до інформаційної системи "Податковий блок" в частині результатів перевірок платників податків або їх контрагентів. Наказ № 1197 містить тільки загальні норми щодо затвердження та введення в дію інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв’язку із відсутністю спеціалізованого нормативного акту, який би надавав ДПІ право коригувати показники платника податків на підставі його акту перевірки, суд виходить із загальних засад податкового законодавства.

Системний аналіз ст. ст. 46-50, 54, 58 ПК України дозволяє зробити висновок про те, що податковим законодавством передбачено тільки два способи коригування даних податкової звітності платника податків та, як наслідок, внесення цих відкоригованих (змінених) даних до інформаційних систем: у випадку виявлення відповідачем факту порушення податкового законодавства у вигляді заниження/завищення податкових зобов’язань, він зобов’язаний визначити суму податків, яка підлягає сплаті до бюджету, шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення (податкової вимоги), або платник податків подає податкову звітність, в тому числі уточнену, до податкового органу.

В даному спорі відповідач податкового повідомлення-рішення за наслідками перевірки Товариства не приймав, а останнє не подавало відповідної податкової звітності до ДПІ. Ніякі положення ПК України не дають підстав вважати, що довідка про результати зустрічної звірки платника податків є підставою для зміни його показників податків.

Діяльність податкового органу щодо ведення інформаційних систем спрямована на забезпечення виконання публічних владних контрольних функцій, а тому також носить характер владної діяльності, яка створює та змінює правовідносини між податковим органом і платником податків, а тому суд не може погодитись із доводами відповідача про те, що внесення до інформаційної системи даних, на підставі акту перевірки, не порушує прав позивача, так як в даному випадку штучно створюється ситуація, коли між задекларованими даними позивача і даними відповідача, які зберігаються в інформаційній системі, виникають розбіжності. Той факт, що негативні наслідки мають відстрочений у часі характер, не змінюють того, що вони мають місце.

Слід врахувати і те, що відповідно до ст. 2 КАС України, адміністративний суд захищає в тому числі і інтереси юридичних осіб. В даному випадку інтересом позивача, є відсутність розбіжностей між його податковою звітністю та даними інформаційних систем ДПІ.

Також суд вважає за необхідне вказати на те, що навіть у випадку вірності висновку ДПІ про безтоварність господарських операцій позивача із контрагентами, він не мав права вносити до інформаційної системи власні дані із ПДВ - відповідач повинен був прийняти податкове повідомлення-рішення і після узгодження грошового зобов'язання, визначеного цим рішенням, вносити відповідні зміни до інформаційної системи.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно п. 1.3. пп. 1.3.1. Методичних рекомендацій, підсистемами інформаційної системи "Податковий блок" є "Реєстрація ПП", "Обробка податкової звітності та платежів", "Податковий аудит", "Аналітична система", "Облік платежів", у зв'язку із чим, дані підлягають вилученню з інформаційної системи "Податковий блок", а не з інформаційної системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України".

Як визначено ст. 163 ч. 1 п. 4 КАС України, в тому випадку, коли рішення суду вимагає від відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинення певних дій, постанова повинна містити встановлений судом строк для подання останнім звіту про виконання постанови, при цьому перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно.

Згідно ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 73,08 грн. і на підставі вищенаведеної норми КАС України, зазначена сума судового збору підлягає присудженню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 128, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області щодо корегування показників податкової звітності з податку на додану вартість, які полягають у зменшенні в автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", що задекларовані товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївтелекомбуд" у лютому 2014 р.

3. Зобов’язати державну податкову інспекцію у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області поновити в автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" показники податкової звітності з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївтелекомбуд" у лютому 2014 р.

4. Зобов’язати державну податкову інспекцію у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" та автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" інформацію, внесену на підставі довідки від 04.06.2014 р. № 87/14-04-22-02/38087051 про результати проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївтелекомбуд" щодо підтвердження господарських відносин із платником податків товариством з обмеженою відповідальністю "Карбон КНС" за лютий 2014 р.

5. Протягом п’яти робочих днів з дня набрання цим рішенням законної сили, державній податковій інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подати суду письмовий звіт про виконання постанови з наданням документального підтвердження.

6. Присудити товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївтелекомбуд" судовий збір в сумі 73,08 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного Адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н.В. Лісовська