Справа № 2а/0570/13803/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/7379/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 09 січня 2013 року

у справі за позовом фізичної
особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України
(далі - УПФУ) в Жовтневому районі м.
Маріуполя про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ФОП ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом про визнання
протиправними та скасування рішень
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя
від 05 вересня 2012 року №№ 1622, 1623, 1624, 1625 і
від 06 вересня 2012 року № 1627 про
застосування фінансових санкцій.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 січня 2013
року, позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано рішення
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя
від 05 вересня 2012 року №№ 1622, 1623, 1624, 1625 і
від 06 вересня 2012 року № 1627 про
застосування фінансових санкцій.

У касаційній скарзі УПФУ в Жовтневому
районі м. Маріуполя порушує питання про
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог. Зазначає,
що судами порушено норми матеріального
та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційних скарг,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та
перебував на обліку в УПФУ в Жовтневому
районі м. Маріуполя.

Відповідачем, на підставі заяви
позивача про припинення
підприємницької діяльності, проведено
позапланову перевірку щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, контроль за нарахуванням та
сплатою яких покладено на Пенсійний
фонд України, а також достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період з 23 червня 2005 року по 15 серпня
2012 року, за результатами якої складено
акт від 16 серпня 2012 року, та встановлені
наступні порушення: 1) пунктів 4, 6
частини 2 статті 17 та частин 1, 2 статті 19
Закону України від 09 липня 2003 року №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-ІV) - платником за 2005 рік занижена
сума фактичних витрат на оплату праці -
1948,00 грн; 2) пунктів 4, 6 частини 2 статті 17
і частин 1, 2 статті 19 Закону № 1058-ІV -
платником за 2005 рік занижені суми
страхових внесків за ставкою 32,3% у
розмірі 629,22 грн та сума страхових
внесків за ставкою 2% у розмірі 38,96 грн; 3)
пунктів 4, 6 частини 2 статті 17, частин 1, 2
статті 19 Закону № 1058-ІV.

Також, відповідачем складено акт № 1433
від 06 вересня 2012 року щодо перевірки
строків та встановленої форми подання
річної звітності з персоніфікованого
обліку до органів Пенсійного фонду,
яким встановлено вчинення позивачем
правопорушення, передбаченого пунктом
5 частини 16 статті 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а саме:
несвоєчасне подання за встановленою
формою річної звітності за 2005-2006 роки з
персоніфікованого обліку
страхувальника до органів Пенсійного
фонду України.

У зв'язку з виявленими порушеннями УПФУ
в Жовтневому районі м. Маріуполя
прийняті рішення від 05 вересня 2012 року
про застосування до позивача
фінансових санкцій частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме:

- рішення № 1622 (пункт 3) за приховування
(заниження) страхувальником сум
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески -
штрафу у розмірі 1948,00 грн;

- рішення № 1623 (пункт 4) за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків - штрафу у розмірі 2594,11 грн;

- рішення № 1624 (пункт 5) за неподання
розрахунку сум страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у строки, визначені
законодавством - штрафу у
розмірі 5509,47 грн;

- рішення № 1625 (пункт 5) за неподання
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку у
строки, визначені законодавством -
штрафу у розмірі 5144,83 грн;

Також, рішенням УПФУ в Жовтневому
районі м. Маріуполя від 06 вересня 2012
року № 1627, на підставі пункту
5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV
застосовано штраф у розмірі 340,00 грн за
неподання розрахунку сум страхових
внесків на обов'язкове державне
пенсійне страхування у строки,
визначені законодавством.

Згідно із пунктами 3, 4, 5 частини 9
статті 106 Закону № 1058-ІV (у редакції, що
була чинною на час, за який
донараховано страхові внески) за
приховування (заниження)
страхувальником суми заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, накладається штраф у
розмірі всієї суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу), а в разі повторного протягом
року такого порушення - штраф у
триразовому розмірі суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу). За донарахування
територіальним органом Пенсійного
фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми. За подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку, до
територіальних органів ПФУ
накладається штраф у розмірі 10
відсотків суми страхових внесків, які
були сплачені або підлягали сплаті за
відповідний звітний період, за кожний
повний або неповний місяць затримки
подання відомостей, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Із набранням чинності з 01 січня 2011 року
підпунктом «й» пункту 12 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України від
08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI) зі статті 106 Закону № 1058-IV було
виключено частину 9.

Відповідно до абзацу 5 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 01 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом 6 цього ж пункту встановлено, що
на період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання
Закону № 1058-ІV та абзаців п'ятого,
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів щодо
протиправності рішень УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя №№ 1624,
1625, 1627, якими застосовані санкції на
підставі пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Тому, рішення судів в цій частині
підлягають залишенню без змін.

Разом з тим, суди встановили факт
заниження позивачем сум фактичних
витрат на оплату праці, який виявлений
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя у
ході перевірки. Крім того, відповідачем
донараховані суми своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків.

Проаналізувавши наведені норми права,
колегія суддів дійшла висновку, що
заборгованість у зв'язку з несплатою
страхових внесків, а відтак і накладені
штрафні санкції, які виникли до 1 січня
2011 року, мають бути застосовані
(стягнуті) і після 01 січня 2011 року,
оскільки зазначені заборгованість і
штрафні санкції виникли в період дії
пунктів 3, 4 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яка
втратила чинність, тобто відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення зазначеної заборгованості.

Отже, неправильними є висновки судів
щодо необґрунтованості рішень УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя №№ 1622,
1623, якими до позивача застосовано
санкції на підставі пунктів 3, 4 частини
9 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у зв'язку з втратою
чинності вказаною нормою.

Проте, абзацами 2 та 3 частини 15 статті
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що фінансові
санкції (штраф, пеня) та
адміністративні стягнення, а також
примусові стягнення органами
виконавчої служби за несплату внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування, не
застосовуються. Нараховані органами
Пенсійного фонду України суми
фінансових санкцій, зазначених в
абзаці другому цієї частини, та не
сплачені фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування,
підлягають списанню.

В позовні заяві ФОП ОСОБА_4 зазначила,
що є суб'єктом підприємницької
діяльності, який обрав особливий
спосіб оподаткування.

Суди не звернули уваги на зазначені
вимоги закону та обставини і не
встановили їх.

Згідно із статтею 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 220 КАС України
встановлено, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів
підлягають скасуванню в частині вимог
про скасування рішень №№ 1622, 1623 з
направленням справи в цій частині до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя
задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 09 січня 2013 року скасувати в частині
вимог про скасування рішень Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя від
05 вересня 2012 року №№ 1622, 1623, а справу в
цій частині направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

В частині вимог про скасування рішень
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя від 05
вересня 2012 року №№ 1624, 1625 та від 06
вересня 2012 року № 1627 постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 09 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський Ю.К. Черпак