Справа № 804/14656/13-а
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 рокусправа № 804/14656/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2013 року

у справі № 804/14656/13-а

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Атма-Преса»

до Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 17.07.2013 №№ ,
,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Атма-Преса"
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 17.07.2013; № від
17.07.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
документи щодо здійснення
господарських взаємовідносин ТОВ
«Атма-Преса» з контрагентами за період,
який перевірявся, відповідачем не
вимагались; надані товариством до
перевірки первинні документи
посадовими особами відповідача не
були взяті до уваги і не
досліджувались, висновки в акті
перевірки зроблені на підставі інших
актів перевірок контрагентів ТОВ
«Атма-Преса», дії по проведенню яких
визнані в судовому порядку
неправомірними. Окрім цього, у
відповідача не було законних підстав
для проведення виїзної перевірки і
керівництво ТОВ «Атма-Преса» не було
попереджено про проведення перевірки у
порядку, визначеному Податковим
кодексом України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Постанову суду мотивовано
документальною доведеністю реальності
господарських операцій, відсутністю
фактів дослідження відповідачем під
час проведення перевірки первинних
документів, наданих позивачем,
наявністю судових рішень про визнання
протиправними дій по проведенню
перевірок контрагентів позивача,
висновки яких покладені відповідачем в
основу акту перевірки ТОВ "Атма-Преса".

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволені позову
повністю. Відповідач зазначає, що суд
першої інстанції не приділив належної
уваги з'ясуванню реальності угод з
контрагентами позивача, враховуючи
відсутність доказів походження,
відвантаження, транспортування та
отримання придбаних ТМЦ. Позивач
повідомив відповідача про втрату ним
частини первинних документів, проте до
перевірки не надано жодного не
втраченого документу, який мав би
підтвердити фактичне отримання
маркетингових послу та використання їх
з метою подальшого оподаткування у
власній господарській діяльності, а
саме: звіти про проведення
маркетингових досліджень та всі інші
звіти виконавців, які мають
підтвердити або спростувати зазначені
в акті порушення. Позивач не надав
договорів та усіх первинних
документів, які мають істотне
відношення до справи. За наслідками
перевірки позивача факт отримання
маркетингових послуг не підтверджений
належними первинними документами.
Надані позивачем акти виконаних робіт
та податкові накладні не є достатніми
документами для формування фінансової
та податкової звітності, а також
встановлено, що податковий кредит
сформований на підставі отримання
послуг, які не використовувалися у
господарській діяльності позивача.
Крім того, судом не прийнято до уваги
той факт, що на час відновлення
втрачених позивачем документів
(податкових накладних та актів
прийому-передачі) такі контрагенти, як
ТОВ «Матадор», ТОВ «Галактика М», ТОВ
«Ривс», ПП «Полюс» знаходяться у стані
припинення діяльності або ліквідовані.
Судом не прийнято до уваги те, що усі
податкові накладні та акти
приймання-передачі виконані в
однаковому форматі та шрифті,
змінювалися лише ПІБ керівників
контрагентів, хоча на час відновлення
вони не мали повноважень підписувати
будь-які документи по цим контрагентам.
Позивачем не надано документального
підтвердження, що свідчить про те, які
саме послуги було надано
постачальниками на адресу ТОВ
«Атма-Преса», не надано звіту про
виконання робіт, де було б зазначено
які саме послуги було виконано, ким
саме, інше. Також не надано плану
проведених робіт чи інші підтверджуючі
документи з доказом використання цих
послуг (робіт) в господарській
діяльності підприємства. До перевірки
позивачем не надано будь-які інші
підтверджуючі документи, що свідчать
про результат використаних у
господарській діяльності
вищенаведених послуг, метою яких
повинно бути отримання доходу від
використання вказаних послуг.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем - ДПІ
у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровськ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток ТОВ "Атма-Преса" під час
здійснення взаємовідносин з ТОВ
«Матадор» за період серпень, жовтень,
листопад 2011 року, січень, лютий,
вересень 2012 року, ТОВ «Галактика М» за
період січень, березень 2012 року, ПП
«АТМ» за період березень, травень,
червень 2012 року, ТОВ «Старт Д» за період
травень, червень 2012 року, ТОВ «Ривс» за
період жовтень 2011 року, лютий 2012 року,
ТОВ «Феріт Д» за період січень 2012 року,
ПП «Полюс» за період червень, вересень,
листопад, грудень 2011 року, січень 2012
року їх реальності та повноти
відображення в обліку, за результатами
якої складений акт 1724/224/35112844 від 11.06.2013.
(т.1, а. с. 28-59).

В акті перевірки зазначено, посадовим
особам підприємства особисто вручено
письмовий запит про надання пояснень
та їх документального підтвердження
стосовно взаємовідносин з переліченим
вище підприємствами № 1166/10/22-429 від
22.01.2013

У відповідь на письмовий запит
підприємством надана письмова
відповідь листом від 01.02.2013 № 303, згідно
якої підприємство повідомило про
неможливість надання документів до
перевірки у зв'язку з їх втратою при
транспортуванні, що підтверджено
довідкою з відділу УМВС.

Лист від 05.02.2013 № 2356/10/22-4-20 про
встановлення терміну відновлення
фінансових документів та перенесення
терміну проведення перевірки до дати
відновлення та надання документів до
перевірки в межах п.44.5 ст.44 ПК України
вручено посадовим особам підприємства
особисто.

Враховуючи той факт, що позивач просив
продовжити термін надання документів
по взаємовідносинам з контрагентами до
27.05.2013, перевірка підприємства -
позивача проводилась з 28.05.2013 по 01.06.2013.

В ході перевірки посадовими особами
відповідача використані первинні
документи, подані підприємством на
письмовий запит від 22.01.2013, а саме:
податкові накладні, акти виконаних
робіт, а також матеріали перевірок
контрагентів позивача ТОВ «Ривс», ТОВ
«Старт Д», ТОВ «Галактика-М», ПП «Полюс»
(т.1 а.с.31-32).

Будь-яких договорів про надання послуг
з ТОВ «Матадор», ПП «АТМ», ТОВ «Старт-Д»
, ТОВ «Ривс», ТОВ «Галактика-М», ПП
«Полюс» суб'єктом господарювання
(позивачем) до перевірки не надано.
Також не надавались платіжні
документи, інформація про
заборгованість по розрахункам згідно
картки рахунку 631.

При цьому зазначено, що позивачем
послуги ТОВ «Матадор», ПП «АТМ», ТОВ
«Старт-Д», ТОВ «Ривс», ТОВ
«Галактика-М», ПП «Полюс» не були
продані іншому покупцеві (замовнику),
виконані роботи не включались до
продажної вартості послуг, що
надаються кінцевим споживачам. Не
надано документального підтвердження,
що свідчить, які саме послуги було
надано постачальниками на адресу
позивача, не надано звіту про виконання
робіт. Також не надано плату проведених
робіт чи інші підтверджуючі документи
з доказом використання цих послуг
(робіт) в господарській діяльності
підприємства. Не надано будь-які
підтверджуючі документи, що свідчать
про результат використаних у
господарській діяльності
вищенаведених послуг, метою яких
повинно бути отримання доходу від
використання вказаних послуг.

При цьому зазначено, основним видом
діяльності ТОВ «Матадор» є інші види
оптової торгівлі, на підприємстві
рахується 15 осіб, основним видом
діяльності ПП «АТМ» є оптова торгівля
металами та металевими рудами,
основним видом діяльності ТОВ
«Старт-Д» є інші види оптової торгівлі,
на підприємстві рахується 3 особи,
основним видом діяльності ТОВ «Ривс» є
інші види оптової торгівлі, основним
видом діяльності ПП «Полюс» є інші види
оптової торгівлі, на підприємстві
рахується 13 осіб.

З огляду на вказані обставини
податковий орган дійшов висновку про
безпідставне віднесення до складу
податкового кредиту відповідних сум
податку на додану вартість згідно
актів виконаних робіт по ТОВ «Матадор»,
ПП «АТМ», ТОВ «Старт-Д», ТОВ «Ривс», ТОВ
«Галактика-М», ПП «Полюс», які (акти)
оформлені неналежним чином - відсутні
конкретний зміст та обсяги
господарської операції, не зазначено
конкретне місце надання послуг.

Також керуючись інформацією, отриманою
від податкових органів стосовно
вказаних вище підприємств,
відповідачем в акті перевірки
зазначено, що позивач здійснював
господарські операції з використанням
підприємств з ознаками фіктивності, а
отже його діяльність була сформована
на отримання податкової вигоди, що
виразилась у декларуванні
сформованого податкового кредиту та
валових витрат. Операції з поставки по
ланцюгу ТОВ «Матадор», ПП «АТМ», ТОВ
«Старт-Д», ТОВ «Ривс», ТОВ
«Галактика-М», ПП «Полюс» - ТОВ
«Атма-Преса» не містять у суті своїй
розумних економічних або інших причин
(ділової мети) систематичного (протягом
місяця) придбання та продажу товарів та
не спричиняють реального настання
правових наслідків.

Згідно висновків акту перевірки від
11.06.2013 позивачем порушено:

- п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 1 079 749 грн. за періоди: червень,
серпень, вересень, жовтень, листопад 2011
року, січень, лютий, березень, травень,
червень, вересень 2012 року;

- п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1
ст.138 ПК України, в результаті чого
занижено податку на прибуток
підприємств на загальну суму 185 582 грн.,
в т. ч.: у II-IV кварталах 2011 року.

На підставі акту перевірки від 11.06.2013
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська 17.07.2013 прийняті
податкові повідомлення-рішення:

№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем на 185582 грн., за
штрафними санкціями 1 грн., всього на
суму 185583,00 грн. (т.1, а.с. 26)

№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на 1079750 грн., за штрафними санкціями 535 000
грн., всього на суму 1 614 851,00 грн. (т.1, а.с.
27).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу.

Спірним є питання правомірності
віднесення до складу валових витрат
товариства витрат з придбання товарів
(робіт, послуг) у контрагентів ТОВ
«Матодор», ТОВ «Галактика М», ПП «АТМ»,
ТОВ «Старт Д», ТОВ «Ривс», ТОВ «Феріт Д»,
ПП «Полюс», і правомірність формування
податкового кредиту за рахунок ПДВ,
сплаченого у ціні придбання товарів
(робіт, послуг) за господарськими
операціями, реальність яких податковим
органом не встановлена.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України, який набрав чинності з
01.01.2011, витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК
України).

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що до
податкового кредиту не відносяться
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що у
періоді, що перевірявся, товариство
мало господарські відносини з ТОВ
«Матодор», ТОВ «Галактика М», ПП «АТМ»,
ТОВ «Старт Д», ТОВ «Ривс», ПП «Полюс».

Між позивачем та вказаними
підприємствами укладені договори:

З ТОВ «Матодор» - договір № 31/07-1 від
31.07.21 про надання маркетингових послуг,
в межах якого позивачем отримані
послуги за передпродажне підготовку
товару, переупаковку товару для
проведення рекламної акції,
маркетингові послуги за вивчення ринку
ЗМІ в областях та містах України,
послуги з аналітичного дослідження
роздрібного ринку книжок;

З ТОВ «Галактика М» - договір № 0102 від
01.02.2012 про надання послуг з
маркетингового дослідження ринку ЗМІ,
в межах якого позивачем отримані
послуги за маркетинговим дослідженням
ринку ЗМІ;

З ПП «АТМ» - договір № 05/03-1 від 05.03.2012 про
надання маркетингових послуг, в межах
якого позивачем отримані послуги за
перепродажну підготовку товару;

З ТОВ «Старт Д» - договір № 08/02-01 від
08.02.2011 про надання маркетингових
послуг, в межах якого позивачем
отримані послуги з асортиментного
дослідження ринку друкованих ЗМІ;

З ТОВ «Ривс» - договір № 10-235 від 01.10.2011
на підготовку і ремонт в експлуатації
стелажів, за умовами якого позивачем
отримано послуги з ремонту та
підготовки до експлуатації стелажів;

З ПП «Полюс» - договір № 22-05 від 22.05.2011
про надання маркетингових послуг, в
межах якого позивачем отримані послуги
з перепродажної підготовки товару.

Факт виконання означених договорів
підтверджений наявними в матеріалах
справи документами: податковими
накладними, актами виконаних робіт,
надання послуг, а також додатками до
договорів по надання маркетингових
послуг - маркетингові дослідження,
звіти, висновки. Розрахунки між
підприємствами здійсненні в повному
обсязі, що відповідачем не
заперечується.

Виходячи із змісту вказаних документів
в їх сукупності, вбачається, що
означені вище документи містять всі
обов'язкові реквізити, що передбачені
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», в розумінні вказаного Закону
є первинними, такими, що підтверджують
здійснення відповідної господарської
операції, фактичний рух активів та
зміни у власному капіталі позивача.

В цього приводу апеляційний суд
зазначає, що чинним законодавством не
наведено виключного переліку вимог
щодо оформлення результатів виконання
послуг. Документи мають бути
достатніми для визначення характеру,
виду, обсягу наданих послуг, при цьому
відповідні відомості можуть бути
викладені у декількох окремих
документах.

Водночас, факт безпосереднього зв'язку
витрат з господарською діяльністю
платника податків може бути
встановлений з врахуванням якісних
характеристик послуг, які б однозначно
свідчили про призначення придбаних
послуг для використання в
господарській діяльності платника
податків, відповідали б змісту цієї
діяльності

Судом встановлено, що вищезазначені
докази в їх сукупності підтверджують
надання позивачу послуг, передбачених
договором, їх зв'язок з господарською
діяльністю позивача.

При цьому слід зазначити, що укладені
між позивачем та вказаними
підприємствами договори, акти
виконаних робіт, податкові накладні
подані позивачем податковому обліку
для перевірки згідно листу позивача
від 27.05.2013 № 27/05-3 (т.4 а.с.2).

Надані послуги з маркетингових
досліджень, послуги з передпродажної
підготовки та переупакування товару,
дослідження ринку ЗМІ використані
позивачем у власній господарській
діяльності, що підтверджується
укладеними позивачем з покупцями
договорами на поставку печатної
продукції, складеними на виконання
договорів первинними документами (т.4
а.с.10-116).

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу
України, яка регулює загальні
положення договору про надання послуг,
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

При цьому виходячи з правил ведення
господарської діяльності, платник
податків має право самостійно
визначати обсяг послуг, який йому
необхідний для забезпечення власної
господарської діяльності, визначення
необхідності та доцільності складення
суб'єктом господарювання певних
документів під час виконання договору
про надання послуг не належить до
компетенції податкових органів.

Отже надання маркетингових послуг
позивачеві в межах вказаних вище
договорів не суперечить чинному
законодавству України, меті діяльності
позивача, пов'язано з його
господарською діяльністю, внаслідок
чого, вартість таких послуг підлягає
віднесенню до складу валових витрат,
суми ПДВ у складі вартості цих послуг -
до податкового кредиту позивача.

Зважаючи на той факт, що відносини, що
виникли між позивачем та ТОВ «Матодор»,
ТОВ «Галактика М», ПП «АТМ», ТОВ «Старт
Д», ТОВ «Ривс», ПП «Полюс», оформлені
належним чином складеними первинним
документами та наявна пов'язаність
отриманих послуг з господарською
діяльністю позивача, колегія суддів
дійшла висновку про правомірність
відображення позивачем в податковому
обліку господарських операцій з
вказаними підприємствами.

Посилання відповідача на той факт, що
на час відновлення позивачем втрачених
ним документів (податкових накладних,
актів прийому-передачі) контрагенти
позивача ТОВ «Матодор», ТОВ «Галактика
М», ТОВ «Ривс», ПП «Полюс» знаходяться в
стані припинення діяльності або
ліквідовані, апеляційним судом до
уваги не приймаються.

На момент укладення та виконання
договорів, укладених позивачем з його
контрагентами - ТОВ «Матодор», ТОВ
«Галактика М», ПП «АТМ», ТОВ «Старт Д»,
ТОВ «Ривс», ПП «Полюс», вказані
підприємства мали зареєстровані у
встановленому порядку установчі
документи та цивільну дієздатність
згідно з чинним законодавством, були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість.

Відповідно до ч.4 ст.91 Цивільного
кодексу України цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення. Відповідно до ст.104
Цивільного кодексу України юридична
особа є такою, що припинилася, з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення.

Законодавчо встановлені вимоги,
необхідні для чинності правочинів
(ст.203 ЦК України), позивачем та
переліченими вище контрагентами
дотримані. Також господарське
зобов'язання з надання послуг,
виконання робіт не містить ознак
фіктивності (вчинених без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися відповідними
правочинами).

Укладені позивачем договори не містять
умов та ознак, які б свідчили про їх
суперечність інтересам держави та
суспільства, або порушували публічний
порядок.

Крім того, відповідно до ст.234 ЦК
України фіктивний правочин визнається
судом недійсним. Відповідно до ч.3 ст.228
ЦК України у разі недодержання вимоги
щодо відповідності правочину
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам такий правочин може
бути визнаний недійсним.

Відповідачем вказані нормі
законодавства не враховані, належні
докази на підтвердження викладених в
акті перевірки доводів щодо
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій з надання
послуг відповідачем не зазначені, суду
не подані. Жодний документ, який в
установленому порядку встановлював би
відповідні факти та був обов'язковим
для застосування на всій території
України, в матеріалах справи відсутній.

Дії позивача та його контрагентів,
вчинені на виконання укладених між
ними договорів, направленні саме на
створення наслідків, які обумовлені
правовою природою правочинів такого
виду.

Належні докази, які б свідчили про
порушення з боку контрагентів
позивача, які б позбавляли позивача
права на віднесення відповідних сум до
валових витрат, податкового кредиту
відповідачем не подані, в матеріалах
справи такі докази відсутні.

Стосовно висновку відповідача про
відсутність у контрагентів необхідної
кількості штату працівників для
провадження господарської діяльності,
зокрема, для виконання укладених з
позивачем договорів про надання
послуг, колегія суддів зазначає, що
посилання податкового органу на
відсутність у
підприємства-контрагентів умов,
необхідних для здійснення
господарської операції, само по собі не
свідчить про фіктивність
господарських операцій, на
законодавчому рівні не встановлено
кількісного нормативу щодо
працівників, які можуть надавати певні
види послуг, крім того,
підприємство-постачальник може
здійснювати реальні господарські
операції та не обов'язково має бути
виробником товару чи послуги.

Посилання відповідача на акти
перевірок податкового органу
контрагентів позивача щодо
встановлення нікчемних правочинів
колегія суддів не приймає в якості
належного доказу у справі з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
№984 від 22.12.2010, результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Згідно з п.6 Порядку №984 факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Отже, податковий орган може встановити
наявність або відсутність порушень
платником податків вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
виключно за наслідками дослідження
первинних документів такого платника
податків, а відтак посилання
податкового органу на акт перевірки
іншого платника податків, яким
встановлено порушення податкового
законодавства, не може вважатись
доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Колегія суддів, як і суд першої
інстанції, звертає увагу, що дії
податкового органу щодо проведення
вищезазначених перевірок по
контрагентам позивача визнано
неправомірними судовими рішення, які
набрали законної сили (т.2, а. с.77-141).

До того ж, колегія суддів зазначає, що
чинним законодавством України на одну
із сторін цивільно-правової угоди -
покупця товару (робіт, послуг), яка є
платником податків, не покладено
обов'язку здійснення контролю за
дотриманням усіма постачальниками по
ланцюгу постачання вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку і в подальшому за можливі
будь-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників у ланцюгу постачання
або через відсутність висновків
перевірок таких постачальників
зазнавати певних негативних наслідків
у вигляді позбавлення права на
відображення відповідних сум в
податковому обліку.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
свідчить про те, якщо державні органи
мають інформацію про зловживання в
системі оподаткування конкретною
компанією, вони повинні застосовувати
відповідні заходи саме до цього
суб'єкту, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав
проти України»).

Крім того, податковий орган не надав
жодних доказів на підтвердження того,
що позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускали його контрагенти, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з
вищевказаними підприємствами було
одержання позивачем податкової вигоди.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи
на наявність у позивача, належним чином
оформлених первинних документів, які
підтверджують реальність здійснення
господарської операції між позивачем
та його контрагентами, вбачається, що
позивачем виконані всі умови для
віднесення відповідних сум до валових
витрат та податкового кредиту з
операцій отримання послуг, у зв'язку з
чим у відповідача відсутні правові
підстави для збільшення грошових
зобов'язань з податку на прибуток та
податку на додану вартість, про що
прийнято оскаржувані податкові
повідомлення-рішення

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом першої
інстанції в повному обсязі з'ясовано
усі обставини, які мають значення для
справи, ухвалено законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позову.

Передбачені статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення відсутні, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2013 року у справі № 804/14656/13-а
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Л.М. Нагорна