Справа № 809/2340/13-а
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Справа № 876/9373/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді
Запотічний І.І.

секретар судового засідання Коцур
В.К.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача Луцишин В.М., Репецький
С.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 09.09.2014 року
у справі № 809/2340/813-а за позовом ОСОБА_1
до управління Державної
пенітенціарної служби України в
Івано-Франківській області про
визнання незаконним та скасування
наказу № 34 о/с від 10.07.2013 року в частині
звільнення ОСОБА_1 з роботи, поновлення
на роботі з виплатою середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся в суд
із адміністративним позовом до
управління Державної пенітенціарної
служби України в Івано-Франківській
області (відповідач) про визнання
незаконним та скасування наказу №34 о/с
від 10.07.2013 року в частині звільнення
ОСОБА_1 з роботи, поновлення на посаді з
виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 12.06.2013 року, в
результаті проведеної перевірки, було
встановлено недотримання позивачем
Інструкції з організації охорони
кримінально-виконавчих установ від
08.12.2003 року №237дск та звільнено
останнього за ст.64 п. «є» Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за порушення
дисципліни). На думку ОСОБА_1 при
прийнятті рішення про його звільнення
не дотримано вимог Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України та Інструкції щодо порядку
проведення службових розслідувань.
Такі підстави звільнення як
відсутності на території установи
протягом трьох годин та поява на службі
у нетверезому стані не відповідають
дійсності, а тому наказ в частині про
його звільнення підлягає скасуванню, а
він підлягає поновленню на роботі з
виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
09.09.2014 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову, якою задовольнити його
адміністративний позов у повному
обсязі. Апеляційна скарга мотивована,
фактично, доводами позовної заяви.

Позивач та його представник в
судовому засіданні підтримують вимоги
апеляційної скарги.

Представники відповідача проти
апеляційної скарги заперечують,
просять в задоволені такої відмовити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін. Додатково суду
пояснили, що відсутність чергового
помічника начальника установи ОСОБА_1
та начальника варти Воробчака С.І.
07.06.2013 року на службі була виявлена в
процесі раптової перевірки несення
служби, а саме близько 23.20 год. Останні
на території колонії з'явилися близько
23.40 год. з явними ознаками алкогольного
сп'яніння. За дорученням начальника
установи було проведено службове
розслідування. На засіданні кадрової
комісії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Івано-Франківській області 11.06.2013 року
було ознайомлено позивача з висновками
про результати службового
розслідування. Оскільки ОСОБА_1 скоїв
грубе правопорушення, несумісне з
подальшим перебуванням на службі,
свідомо порушив вимоги наказу ДДУПВП
України № 205 ДСК від 22.10.2004 року, за що на
цілком законних підставах був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності із застосуванням
найсуворішого дисциплінарного
стягнення - звільнення зі служби в
Державній пенітенціарній службі
України.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційної
скарги виходячи з наступного.

Капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 з
липня 2012 року обіймав посаду чергового
помічника начальника установи відділу
нагляду і безпеки Галицької виправної
колонії (№128) Державної пенітенціарної
служби України.

За порушення службових обов'язків, що
виразилися у невиконанні пункту 1
частини 1 статті 7 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ» та пункту 79.1 наказу
Державного департаменту України з
питань виконання покарань від 22.10.2004
року № 205/ДСК «Про затвердження
Інструкції з організації нагляду за
засудженими, які відбувають покарання
у кримінально-виконавчих установах», а
також у відсутності на території
установи протягом трьох годин та появі
на службі у нетверезому стані, черговий
помічник начальника установи відділу
нагляду і безпеки Галицької виправної
колонії (№128) ОСОБА_1, наказом
управління Державної пенітенціарної
служби України в Івано-Франківській
області № 161 від 08.07.2013 року, звільнений
з Державної кримінально-виконавчої
служби України.

Наказом по особову складу Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Івано-Франківській області
№34о/с від 10.07.2013 року на підставі
підпункту «є» пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за порушення
дисципліни) ОСОБА_1 звільнено у запас
Збройних Сил України (а.с.10).

Судова колегія зазначає, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються Законом України
«Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року,
«Положенням про проходження служби
рядовим і начальницькім складом
органів внутрішніх справ»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991 року
(Положення), Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з п. 66 Положення, особи рядового
і начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ. При цьому звільнення
проводиться з урахуванням вимог пункту
62 цього Положення.

Згідно із пунктом 70 Положення
звільнення осіб середнього, старшого і
вищого начальницького складу в запас і
відставку провадиться до
підполковника міліції, підполковника
внутрішньої служби включно -
начальниками управлінь внутрішніх
справ Кримської АРСР, областей, м. Києва
і рівними їм начальниками, яким таке
право надано Міністром внутрішніх
справ.

Чинне законодавство України не містить
нормативного визначення поняття
«вчинок, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу»,
відтак, таке поняття є оціночним, і на
думку суду, пов'язане із невиконанням
чи неналежним виконанням службових
обов'язків, порушенням вимог чинного
законодавства України, а тому у кожному
конкретному випадку звільнення
працівника за скоєння вчинків, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу, з урахуванням
усіх обставин справи суду слід
перевіряти законність звільнення
такого працівника з такої підстави.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначені Дисциплінарним Статутом
органів внутрішніх справ України (далі
- Статут).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 5
Статуту за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом. Особи рядового і
начальницького складу, яких в
установленому законодавством порядку
притягнуто до адміністративної,
кримінальної або матеріальної
відповідальності, водночас можуть
нести і дисциплінарну
відповідальність згідно з цим
Статутом.

Статтею 7 зазначеного Дисциплінарного
статуту передбачено, що службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу,
зокрема, дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників, захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави, поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу, дотримуватися норм
професійної та службової етики,
берегти державну таємницю, у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб, стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою, постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень,
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку,
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету, з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють,
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку. У разі виявлення
порушень законодавства, зловживань чи
інших правопорушень у службовій
діяльності особа рядового або
начальницького складу повинна вжити
заходів щодо припинення цих порушень
та доповісти про це безпосередньому
або старшому прямому начальникові.

Порядок накладення дисциплінарних
стягнень на осіб рядового і
начальницького складу врегульовано
статтею 14 зазначеного Дисциплінарного
статуту. При визначенні виду
дисциплінарного стягнення
враховується тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу. Зокрема, з метою з'ясування
всіх обставин дисциплінарного
проступку, учиненого особою рядового
або начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування. У
разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення та знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє. Враховуючи
вказані положення Дисциплінарного
статуту ОВС України стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ може бути накладене
у випадку, якщо у особи наявне не зняте
дисциплінарне стягнення у виді
пониження в спеціальному званні на
один ступінь.

Пленум Верховного Суду України у п. 22
постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» роз'яснив, що у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за п. 3
ст. 40 КЗпП, чи додержані власником або
уповноваженим ним органом
передбачені положеннями КЗпП правила
і порядок застосування дисциплінарних
стягнень, зокрема , чи не закінчився
встановлення для цього строк, чи
застосовувалося вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, до
моменту накладення оспорюваного
стягнення ОСОБА_1 не мав жодного не
знятого дисциплінарного стягнення, що
в свою чергу унеможливлює накладення
найсуворішого виду стягнення.

При цьому підписаний представниками
відповідача акт про перебування
ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння
суд до розгляду не бере, мотивуючи це
тим, що неспеціалісти не можуть
кваліфіковано і правильно оцінити стан
людини.

З огляду на це наказом Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
охорони здоров'я України та
Міністерства юстиції України було
затверджено Інструкцію про порядок
направлення громадян для огляду на
стан сп'яніння в заклади охорони
здоров'я та проведення огляду з
використанням технічних засобів від 24
лютого 1995 року № 114/38/15-36-18 (далі -
Інструкція), яка чітко визначає коло
осіб, які можуть проводити огляд
працівників і давати висновок за його
результатами.

Так, відповідно до Інструкції огляд
проводиться в будь-який час доби в
спеціалізованих кабінетах
наркологічних диспансерів
психіатрами-наркологами або у
визначених органами охорони здоров'я
лікувально-профілактичних установах
психіатрами, психіатрами-наркологами,
невропатологами, спеціально
підготовленими лікарями інших
спеціальностей, а також фельдшерами
фельдшерсько-акушерських пунктів,
значно віддалених від лікувальних
закладів, які пройшли спеціальну
підготовку з використанням методик і
приладів, дозволених Міністерством
охорони здоров'я України, за списком,
затвердженим головним лікарем
центральної міської (районної) лікарні.

Якщо особа направляється на огляд, у
неї має бути письмове звернення за
підписом посадової особи, завірене
відповідною печаткою підприємства.
Допускається проведення огляду з
ініціативи самого працівника, але
тільки на підставі його письмової
заяви.

Особа, направлена на огляд за письмовим
зверненням, може прибути в заклад
охорони здоров'я як самостійно, так і в
супроводі уповноважених працівників
підприємства, але не пізніше двох годин
з моменту встановлення підстав для
проведення такого огляду.

Уповноважений представник
підприємства, який супроводжує
працівника на огляд, зобов'язаний
засвідчити особу працівника, а лікар -
ознайомитися з документами останнього
(паспортом, посвідченням водія тощо).
Відсутність документів не може бути
причиною для відмови у проведенні
огляду. У цьому разі в протоколі огляду
зазначаються прикмети обстежуваного, а
також те, що особисті дані записані з
його слів. Лікар, у присутності
супроводжуючого, повідомляє оглянутій
особі висновки за результатами огляду,
про що робиться запис у протоколі.

Якщо працівник ухиляється від
проходження огляду або не дає
можливості провести його в необхідному
обсязі, це також фіксується у протоколі
з обов'язковим зазначенням у ньому
ознак сп'яніння і дій особи щодо
ухилення від огляду.

Протокол складається у двох
примірниках, перший, засвідчений
підписом лікаря і печаткою, видається
уповноваженому представникові
підприємства, котрий супроводив
працівника на огляд, а другий
залишається в закладі охорони здоров'я.

Якщо за направленням підприємства
працівник самостійно звернувся до
закладу охорони здоров'я для
проведення огляду, протокол медичного
огляду надсилається поштою на
підприємство або передається його
представникові.

Особа, яку оглядають, має право в
десятиденний термін оскаржити
висновки огляду до контрольної комісії
медичного огляду або до відповідної
контрольної комісії Міністерства
охорони здоров'я чи до суду. Витрати на
проведення огляду можуть
компенсуватися на договірній основі.
При цьому замовником огляду не можуть
виступати фізичні особи, за винятком
випадків проведення огляду за їхньою
ініціативою. Висновки щодо огляду
особи на стан сп'яніння, одержані з
порушенням вимог Інструкції,
вважаються недійсними.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів зазначає, що відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, які підтверджували б стан
позивача під час складання
працівниками відповідача акту про те,
що ОСОБА_1 знаходиться у стані
алкогольного сп'яніння під час несення
служби.

Відповідно до вимог ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти
нову постанову суду

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195,196, п.п.
3,4 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 205
ст.ст. 207,254 КАС України, суд -

П О С Т А Н
О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
09.09.2014 року у справі № 809/2340/813-а
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ
управління Державної пенітенціарної
служби України в Івано-Франківській
області № 34 о/с від 10.07.2013 року про
звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Поновити ОСОБА_1 на посаді чергового
помічника начальника установи
відділу нагляду і безпеки Галицької
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Івано-Франківській області
з 11.07.2013 року із виплатою середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова в частині поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за один місяць підлягає до
негайного виконання.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачу
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання постановою законної сили, а
у разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС
України - з дня складення постанови в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.