Справа № 2а-1054/10/0870
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2010-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2010 року 13:14
Справа № 2а-1054/10/0870

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Прасова
О.О. при секретарі Жучковій Н.С., за
участю представника позивача Бузинник
В.О., представника відповідача Кохненка
Є.С., розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за заявою Управління Пенсійного фонду
України в м. Мелітополі Запорізької
області

до Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області, м. Запоріжжя

про скасування Постанов державного
виконавця від 30.12.2009 р. про стягнення
виконавчого збору і від 30.12.2009 р. про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому вказує, що відповідач
Постановами від 30.12.2009 стягнув з нього
виконавчий збір у розмірі 850 грн. 00 коп.
та витрати на проведення виконавчих
дій у сумі 14 грн. 81 коп. Позивач
зазначає, що ці Постанови прийняті
відповідачем з порушенням приписів
ст.ст. 45, 46 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме без
врахування того, що позивач здійснив
перерахування та виплату недоплаченої
допомоги громадянці ОСОБА_5
добровільно, без примусового списання
з рахунків або реалізації майна. Тобто,
примусово судове рішення не
виконувалось, а отже відсутні підстави
для стягнення з позивача виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій.

Представник позивача у судовому
засіданні на задоволенні позову
наполягає.

Відповідач з позовом не згоден, вважає,
що Постанови від 30.12.2009 р. про стягнення
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій винесені
відповідно до ст.ст. 45, 46 Закону України
«Про виконавче провадження».

Представник відповідача у судовому
засіданні просить у задоволенні позову
відмовити з підстав, викладених у
письмових запереченнях.

Суд, вислухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов позивача таким, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

07.09.2009 р. Мелітопольським міськрайонним
судом Запорізької області видано
виконавчий лист №2-а-379/2009 згідно з яким
УПФУ в м. Мелітополі Запорізької
області зобов'язано донарахувати та
виплатити ОСОБА_5 суму недоотриманої
нею пенсії, підвищеної на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком згідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 09.07.2007 р.
по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 01.12.2008 р.,
розрахованої відповідно до вимог ч. 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та законодавчо
визначеного розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого на час
виплати у період липня - грудня 2007 р. та
травня - листопада 2008 р., з
відрахуванням отриманих ОСОБА_5 сум у
період з 22.05.2008 р. по 01.12.2008 р.

Постановою від 22.09.2009 р. відповідач
відкрив виконавче провадження з
виконання вказаного виконавчого листа
та встановив позивачу строк
добровільного виконання до 29.09.2009 р.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження від 22.09.2009 р. позивач
отримав 25.09.2009 р., про що свідчить його
вхідний штемпель на супровідному листі
відповідача від 25.09.2009 р. № 4645/14-13.

Позивачем надано копію листа,
відповідно до якого Управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі Запорізької області на
підставі статті 28 Закону України «Про
виконавче провадження» 25.09.2009 р.
звернулося до відповідача із заявою,
якою просило звернутися до
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області з заявою по справі
№ 2-а-379/2009 за роз'ясненням щодо
виконання рішення суду та зупинити
виконавче провадження виконавчого
листа №2-а-379/2009 від 07.09.2009 р. до
отримання результатів розгляду справи
у суді. Відповідач отримав цю заяву
позивача 05.10.2009 р., що підтверджується
вхідним штемпелем відповідача на заяві
позивача.

21.10.2009 р. позивач самостійно звернувся
до Мелітопольського міськрайонного
суду Запорізької області з заявою по
справі № 2-а-379/2009 за роз'ясненням щодо
виконання рішення суду. Дану заяву
Мелітопольським міськрайонним судом
Запорізької області по суті не
розглянуто та дано відповідь, згідно
якої позивачу було повідомлено, що у
разі незгоди з судовим рішенням по
справі № 2-а-379/2009 він міг оскаржити його
в апеляційному порядку. Відповідь суду
на запит позивача від 31.03.2009 р. отримано
позивачем 01.04.2010 р., що підтверджується
його вхідним штемпелем на відповіді.

Вимогою державного виконавця від 03.11.2009
р. позивача було зобов'язано в строк до
10.11.2009 р. виконати виконавчий лист
№2-а-379/2009.

Також, 03.11.2009 р. відповідачем була
винесена Постанова № 266/6 про
накладення штрафу у розмірі 340 грн.00
коп. на позивача за невиконання
виконавчого листа №2-а-379/2009. У
постанові зазначено, що станом на 03.11.2009
р. на адресу Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, м. Запоріжжя жодних
повідомлень щодо вчинення дій по
виконанню зазначеного рішення суду не
надано.

Розпорядженням позивача № 140443 від
18.11.2009(17) громадянці ОСОБА_5 здійснено
перерахунок пенсії через зміну
надбавки. Згідно реєстру нарахувань та
виплати неодержаної щомісячної
адресної допомоги «дітям війни»,
здійснено перерахунок пенсії за період
з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. і з 22.05.2008 р. по
01.12.2008 р.

22.12.2009 р. позивач надіслав листа за №
8185/12 відповідачу про виплату
щомісячної соціальної допомоги ряду
громадян, в тому числі й громадянці
ОСОБА_5

Відповідач Постановами від 30.12.2009 р.
стягнув з позивача виконавчий збір у
розмірі 850 грн.00 коп. та витрати на
проведення виконавчих дій у сумі 14 грн.
81 коп. Цього ж дня (30.12.2009 р.)
відповідачем було винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження.

Згідно з поштовим штемпелем
відповідача Постанови від 30.12.2009 р. були
надіслані позивачу 02.02.2010 р. та отримані
ним 11.02 2010 р.

Позов про скасування Постанов від
30.12.2009 про стягнення виконавчого збору
у розмірі 850 грн. 00 коп. та витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 14 грн.
81 коп. направлено позивачем до суду
18.02.2010 р., тобто в строк, передбачений ст.
181 КАС України.

Позивачем при зверненні з позовом до
суду не враховано наступне:

1. Статтею 24 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
в постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів. Копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження не пізніше наступного дня
надсилається стягувачу, боржнику та
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження була вчасно відповідачем
надіслана позивачу і отримана ним
25.09.2009 р. - за 4 дні до закінчення строку
(29.09.2009 р.) для добровільного виконання
рішення.

У статті 30 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначено, що
державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Відповідачем 05.10.2009 р. отримано від
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області
листа від 25.09.2009 р. з заявою про
зупинення виконавчого провадження,
тобто відомості про своєчасне
отримання Постанови у Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, м. Запоріжжя були наявні.

Водночас, з цього листа вбачається, що
позивач не мав намірів здійснити дії з
добровільного виконання рішення у
встановлений строк.

Крім того, Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Мелітополі
Запорізької області не здійснені
заходи щодо добровільного виконання
рішення суду до отримання Вимоги
державного виконавця від 03.11.2009 р., якою
позивача було зобов'язано в строк до
10.11.2009 р. виконати виконавчий лист
№2-а-379/2009.

2. Статтею 28 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо резолютивна частина
рішення, викладена у виконавчому
документі, є незрозумілою, державний
виконавець, а також сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення чи
змісту документа.

У статті 28 Закону України «Про
виконавче провадження» говориться про
право, а не про обов'язок звернення
державного виконавця до суду щодо
роз'яснення відповідного рішення чи
змісту документа.

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження може бути зупинено у разі
звернення державного виконавця до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, що
підлягає виконанню.

У статті 35 Закону України «Про
виконавче провадження» говориться про
право державного виконавця, а не про
його обов'язок зупинити виконавче
провадження у разі звернення до суду,
який видав виконавчий документ, із
заявою про роз'яснення рішення, що
підлягає виконанню.

Обставини, що зумовлюють обов'язкове
зупинення виконавчого провадження
визначені у статті 34 Закону України
«Про виконавче провадження». Проте, у
цій статті не говориться про
необхідність обов'язкового зупинення
виконавчого провадження при зверненні
до суду, який видав виконавчий
документ, із заявою про роз'яснення
рішення, що підлягає виконанню.

3. Статтею 76 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
після відкриття виконавчого
провадження по виконавчому документу,
який зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець відповідно до
статті 24 цього Закону визначає йому
строк добровільного виконання рішення.
У разі невиконання без поважних причин
цих вимог державний виконавець
застосовує до боржника штрафні санкції
і призначає новий строк виконання.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від двадцяти до
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян та призначає новий
строк для виконання.

З 25.09.2009 р. по 03.11.2009 р. позивачем на
адресу відповідача жодних повідомлень
щодо вчинення дій по виконанню
зазначеного виконавчого документа не
надано.

У зв'язку з цим, відповідачем
обґрунтовано 03.11.2009 р. винесені Вимога
та Постанова № 266/6 про накладення
штрафу.

Отже, наявність Постанови № 266/6 від
03.11.2009 р. про накладення штрафу свідчить
про невиконання без поважних причин
позивачем у добровільному порядку
рішення та проведення державним
виконавцем дій щодо забезпечення
примусового виконання рішення.

Як повідомили у судовому засіданні
позивач та відповідач, правомірність
винесення відповідачем Постанови № 266/6
від 03.11.2009 р. була предметом розгляду у
справі №2а-1245/10/0870 Запорізького
окружного адміністративного суду, яким
її залишено у силі.

4. Статтею 45 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
витрати органів державної виконавчої
служби на організацію та проведення
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень є
витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Кошти виконавчого провадження
складаються з:

- коштів виконавчого збору, стягнутого
з боржника в порядку, встановленому
статтею 46 цього Закону;

- стягнутих з боржника витрат на
проведення виконавчих дій.

До витрат на організацію та проведення
виконавчих дій належать кошти,
витрачені на:

- перевезення, зберігання і
реалізацію майна боржника;

- оплату праці експертів,
перекладачів та інших осіб, залучених у
встановленому порядку до провадження
виконавчих дій;

- поштовий переказ стягувачеві
стягнених аліментних сум;

- розшук боржника, його майна або
розшук дитини;

- оголошення в засобах масової
інформації;

- інші необхідні витрати для
забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до Постанови державного
виконавця про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 30.12.2009 р. витрати на проведення
виконавчих дій по виконавчому
провадженню № 14896438 склали 14 грн. 81 коп.,
про що складено Акт державного
виконавця про витрати на проведення
виконавчих дій № 266/6 від 30.12.2009 р.
Розрахунок витрат на проведення
виконавчих дій зроблено державним
виконавцем на підставі Калькуляції
витрат виконавчого провадження згідно
зі статтею 45 Закону України «Про
виконавче провадження» на організацію
та проведення виконавчих дій по
забезпеченню примусового виконання
рішень, затвердженого 06.04.2009 року
начальником Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області.

Статтею 46 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання рішення у строк,
установлений для добровільного його
виконання, з боржника постановою
державного виконавця, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника, яке
передане стягувачу за виконавчим
документом, а в разі невиконання
рішення немайнового характеру в строк,
встановлений для добровільного його
виконання, з боржника після повного
виконання рішення в тому ж порядку
стягується виконавчий збір у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника -
громадянина і в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - з боржника - юридичної особи.

Згідно з Постановою державного
виконавця про стягнення з боржника
виконавчого збору від 30.12.2009 р.
виконавчий збір по виконавчому
провадженню № 14896438 склав 850 грн. 00 коп.,
що відповідає приписам статті 46 Закону
України «Про виконавче провадження».

Таким чином, Постанови державного
виконавця від 30.12.2009 р. про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій та виконавчого збору
винесені внаслідок невиконання
позивачем рішення у строк,
установлений для добровільного його
виконання, а отже ґрунтуються на
законі.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне відмовити позивачу в
задоволенні його позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 181 КАС України, ст.ст. 24, 28, 30,
34, 35, 45, 46, 76, 87 Закону України «Про
виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області до
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області, м. Запоріжжя про
скасування постанови державного
виконавця про стягнення з боржника
виконавчого збору від 30.12.2009 у розмірі
850 грн. 00 коп. та постанови державного
виконавця про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 30.12.2009 у розмірі 14 грн. 81 коп. -
відмовити в повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання заяви про
апеляційне оскарження обчислюється з
дня отримання нею копії постанови.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після
закінчення строків, залишаються без
розгляду, якщо суд апеляційної
інстанції за заявою особи, яка їх
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя /підпис/

О.О.Прасов

Постанова виготовлена у повному обсязі
12.04.2010 р.

Постанова не набула чинності.

Суддя
О.О. Прасов