Справа № 286/1737/14-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"24" грудня 2014 р.
Справа № 286/1737/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Відділу Державної
виконавчої служби Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області на постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "05" червня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Відділу Державної виконавчої служби
Овруцького районного управління
юстиції Житомирської області про
визнання постанови неправомірною, її
скасування та зобов'язання вчинити дії
,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_3
звернулась до Овруцького районного
суду Житомирської області з позовом до
Відділу Державної виконавчої служби
Овруцького районного управління
юстиції Житомирської області, просить
визнати протиправною та скасувати
постанову №38507093 від 12.12.2013 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, зобов"язання відновити
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2а-18542/11 виданого
Овруцьким районним судом 10.04.2013,
повернення помилково сплаченого
судового збору.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 05 червня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано
постанову Відділу державної
виконавчої служби Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області від 12.12.2013 року ВП
№ 38507093 про повернення виконавчого
документа стягувачеві ОСОБА_3 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-18542/11, виданого Овруцьким
районним судом Житомирської області
10.04.2013 року.

Зобов'язано Відділ державної
виконавчої служби Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області відновити
виконавче провадження № 38507093 з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-18542/11, виданого Овруцьким
районним судом Житомирської області
10.04.2013 року.

Повернено ОСОБА_3 помилково сплачений
згідно з квитанцією № 017000031 від 01.04.2014
року на рахунок 0426 одержувача УК в
Овруцькому районі судовий збір в
розмірі 73,08 грн.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правову оцінку
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, 12.12.2013 старшим державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Овруцького
районного управління юстиції у
Житомирській області винесено
постанову ВП № 38507093 про повернення
виконавчого документа стягувачеві, а
саме виконавчого листа № 2а-18542/11,
виданого Овруцьким районним судом
Житомирської області про зобов'язання
виплатити ОСОБА_3 за період з 16.03.2011 року
по 22.07.2011 року пенсію та додаткову
пенсію, як інваліду ІІ-ї групи, щодо
якої встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою.

Повертаючи виконавчий документ,
державний виконавець посилається на
ст.3 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
згідно якої виконання судових рішень
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу,
вказав на виникнення обставин, які
виключають можливість подальшого
виконання рішення суду органами
державної виконавчої служби та як
наслідок здійснення виконавчого
провадження.

Позивач, вважаючи вказану постанову
неправомірною звернулась до суду про
її скасування та просить зобов"язати
відповідача відновити виконавче
провадження.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги прийшов до висновку про
обґрунтованість вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком з огляду на наступне.

Згідно із ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, що спрямовані
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до
вказаного Закону та інших законів, а
також рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 11 вказаного Закону визначені
обов'язки та права державного
виконавця, зокрема частина 1 вказаної
статті передбачає, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених Законом "Про виконавче
провадження" заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії.

Згідно частин 2 та 3 ст.3 Закону України
"Про виконавче провадження", рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів. Вказані органи не є органами
примусового виконання, крім органів та
посадових осіб, які виконують рішення
про притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
за заявою стягувача про виконання
рішення центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, в
межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та
Перехідних положень (пункт набрав
чинності 16.10.2013) цього ж Закону,
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою ст.2
цього Закону суб'єкти (державний орган,
державне підприємство, юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства), які видані або ухвалені
до набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статі 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Пунктом 1 частини 2 ст.17 Закону України
"Про виконавче провадження"
передбачено, що відповідно до
вказаного Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою
виконавчі листи, що видані судами.

Згідно з п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ повертається стягувачеві,
якщо наявна встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, якщо у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Посилання апелянта на те, що виконання
судових рішень про стягнення
соціальних виплат з державних органів
належить до компетенції органів
державної казначейської служби, а
також, що бюджетними програмами не
передбачено призначень щодо
забезпечення виконання рішень суду, що
гарантовані державою не є підставою
для невиконання рішення суду, що
узгоджується з правовою позицією
Європейського суду з прав людини,
висловленою у рішенні від 08.11.2005 року у
справі "Кечко проти України" зі змісту
якого слідує, що реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Аналогічними є правові позиції ЄСПЛ по
справах "Іммобільяре Саффі проти
Італії", "Горнсбі проти Греції",
"Піалопулос та інші проти Греції".

Наведені обставини можуть бути
перевірені в ході виконання судового
рішення, що не позбавляє державного
виконавця в межах наданих йому
повноважень вирішити питання про
подальше спрямування виконавчого
документа, відповідно до Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 року №845 у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013
№45 та вимог Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень".

У зв'язку з вищенаведеним, а також
враховуючи те, що виконавчий лист по
справі, на підставі якого відкрито
виконавче провадження про стягнення
коштів з Управління Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі
Житомирській області, видано судом в
період до набрання чинності Законом
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", а саме до
16.10.2013, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що у державного
виконавця були відсутні підстави для
повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення про задоволення
позовних вимог з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу Державної
виконавчої служби Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від "05" червня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
с.Гаєвичі,Овруцький район, Житомирська
область,11100

3- відповідачу/відповідачам: Відділ
Державної виконавчої служби
Овруцького районного управління
юстиції Житомирської області
вул.Сабурова, 1/21,м.Овруч,Овруцький
район, Житомирська область,11101

- ,