Справа № 826/6545/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Епель О.В., Костюк Л.О.

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Приватного
підприємства «Тартесс» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18 червня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства «Тартесс» до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 28.12.2012 року
№ та № , -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Тартесс»
звернулися в суд з позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі міста Києва Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень від 28
грудня 2012 року за № та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 червня 2013 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
у задоволенні вимог позивача.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань з
питань правильності нарахування
податку на додану вартість та податку
на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ
«Скм-Альфа-Груп» за період з 01.07.2011 року
по 31.12.2011 року, за результатами якої
складено відповідний Акт від 06.12.2012
року №8647/22-317/37063621.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пп.14.1.27 п.14.1 ст.14,
пп.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.138.2. ст. 138, пп.139.1.9, п.
139.1. ст. 139 Податкового кодексу України,
в результаті чого позивачем занижено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 184208грн., в тому числі
по періодам: 2-3 квартали 2011 року на суму
97 210,00 грн.; 2-4 квартали 2011 року на суму
184208,00 грн.; п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п.188.1
ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2,
п.200.3 ст.200, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
позивачем занижено податок на додану
вартість на суму 160180,00 грн., в тому числі
по періодам: серпень 2011 року на 5401,00
грн.; жовтень 2011 року на 66018,00 грн.;
листопад 2011 року на 22858,00 грн.; грудень
2011 року на 65903,00 грн.

На підставі виявлених порушень,
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 28.12.2012 року
№, яким позивачу збільшено на
184208,00 грн. суму грошового зобов'язання з
податку на прибуток; №, яким
позивачу збільшено на 200226,00 грн. суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, у тому числі на 160180,00
грн. за основним платежем та на 40046,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
позивачем подано скарги в порядку
адміністративного оскарження, за
результатом розгляду яких прийнято
рішення від 11.03.2013 року №2274/10/12-1-03, яким
податкові повідомлення-рішення
залишені без змін, а скаргу без
задоволення та рішення від 09.04.2013 року
№373/6/99-99/10-15 Міністерства доходів та
зборів України, яким податкові
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Відповідно до ст. 1, частини першої ст. 3
та частини першої, другої ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року №996-ХІV, первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій; первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а)придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу; податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; не відносяться до податкового
кредиту, зокрема, суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Тобто, обов'язковою умовою
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій є фактична
наявність у платника податків
первинних документів, фізичних,
технічних та технологічних
можливостей для здійснення
відповідних операцій та зв'язку між
фактом придбання товару (послуги) і
подальшою господарською діяльністю.

Про відсутність факту здійснення
господарських операцій можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
всупереч даним податкового обліку
будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного
з таких учасників; результати,
відображені у даних податкового обліку
будь-кого з учасників господарської
операції, фактично не настали
внаслідок відсутності відповідних дій
будь-кого з учасників такої операції
(наприклад, відображення отримання
послуг без їх фактичного надання або в
разі їх надання іншою особою, ніж та, що
вказана у даних податкового обліку
чи первинних документах; імітація
купівлі товару в особи, яка ніколи його
не продавала тощо).

З метою встановлення факту здійснення
господарських операцій, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість має бути підтверджено
рух активів у процесі здійснення
господарських операцій, при цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарських
операцій: договори, акти виконаних
робіт тощо; фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності;
встановлено зв'язок між фактом
придбання товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку, що збігається з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в листі від 02.06.2011
року № 742/11/13-11

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем, як замовником, та ТОВ
«СКМ-АЛЬФА-ГРУП», як виконавцем,
укладено Договір № 8 від 27.07.2011 року,
відповідно до умов якого, замовник
доручає, а виконавець бере на себе
обов'язок виконати роботи з
виготовлення та розміщення реклами.

Згідно з п.п. 3.1-3.5 Договору № 8,
виконавець бере на себе наступні
обов'язки: подати на затвердження
замовнику ескізи, оригінал-макети та
інші матеріали, необхідні для надання
послуг, в 10-денний строк. Запуск у
виробництво та розповсюдження
незатверджених замовником матеріалів
не допускається. В разі незгоди
замовника із запропонованими йому для
затвердження описом рекламних послуг,
ескізами, оригінал-макетами та іншими
матеріалами, поданими виконавцем на
підставі пп. 3.2. Договору, переробити їх
у відповідності із зауваженнями
замовника, та повторно подати йому в 3-х
денний термін для затвердження.

На підтвердження виконання умов
зазначеного договору, позивачем
надано: акти виконаних робіт, кошторис
робіт, податкові накладні, банківські
виписки.

Проте, ескізів, оригінал-макетів та
інших матеріалів, обов'язковість яких
передбачено Договором №8, позивачем до
судів першої та апеляційної інстанції
не надано, як і не доведено
використання отриманих від
контрагента послуг у своїй
господарській діяльності.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що сторонами не
було належним чином виконано умови
Договору №8.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що позивачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження реальності та
товарності фінансово-господарських
відносин з ТОВ «СКМ-АЛЬФА-ГРУП».

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем виконано.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного відповідачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Приватного
підприємства «Тартесс» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
18.12.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Епель О.В.

Костюк Л.О.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Епель О.В.

Костюк Л.О.