Справа № 872/11389/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 рокусправа № 804/4100/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11227" на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дніпропетровське автотранспортне
підприємство 11227" до управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
скасування розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій по Списку № 2 за 2013 рік
від 11 січня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11227»
звернулося до суду із адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області, у якому
просило скасувати розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б» - «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за 2013 рік,
складений управлінням Пенсійного
фонду України в Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області на
суму 16107,99 грн. від 11.01.2013 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02 квітня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11227"
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідач,
складаючи розрахунок фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» -«з» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за 2013 рік на суму
16107,99 грн. від 11.01.2013 р. діяв
обґрунтовано, тобто з урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, пропорційно,
зокрема, з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав та інтересів особи
і цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
в отриманому підприємством розрахунку
вказано працівника, який набув
необхідний стаж роботи із шкідливими і
важкими умовами праці до 01.01.1992 року, що
дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах за списком №
2, а тому витрати на виплату пенсій
відшкодуванню не підлягають, рішення
відповідача є безпідставним, тому
незрозуміло з яких підстав були
нараховані такі витрати.

Представник позивача зазначив, що
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2013 року винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що у відповідності до
ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає розгляду справи
за відсутністю останнього.

Заслухавши представника позивача,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ТОВ «Дніпропетровське автотранспортне
підприємство 11227» є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та несе обов'язки з
нарахування, обчислення і сплати
страхових внесків в установлені строки
та в повному обсязі.

Судом першої інстанції також
встановлено, що 21 лютого 2013 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11227»
отримало розрахунок фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»- «з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 11 січня 2013 року, складений
управлінням Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області.

Згідно з вказаним розрахунком
відповідач розрахував розмір сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за Списком № 2, що
підлягає відшкодуванню позивачем
щомісяця.

За змістом ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 ч. 2 Прикінцевих положень
Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 2 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» для
суб'єктів підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднань, бюджетних, громадських та
інших установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, витрати на виплату та
доставку пенсій, які призначені особам,
відповідно до пунктів «б»-«з» частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII за
списком № 1 та списком № 2, покриваються
підприємствами та організаціями.

Порядок відшкодування витрат на
виплату і доставку пенсій, які
призначені на пільгових умовах
визначено Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р.
за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Згідно п. 6.1 Інструкції № 21-1,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 «Прикінцевих положень» Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в таких
розмірах: для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції
(крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.2. Інструкції № 21-1
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи з урахуванням вимог абзацу
третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». При цьому стаж
роботи на останньому підприємстві
враховується у повному розмірі, а з
попередніх місць роботи осіб він
додається до стажу, необхідного для
призначення пенсій на пільгових
умовах.

Абз. 4 п. 6.2 Інструкції № 21-1 визначено, що
якщо пенсія на пільгових умовах
призначена із взаємним зарахуванням
періодів роботи, передбачених статтями
13, 14 та 55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», які дали
право на цю пільгову пенсію, то
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку цих пенсій
здійснюється тими підприємствами, на
яких цей стаж було вироблено у
розмірах, передбачених частиною 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Таким чином, обов'язок по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій покладений
саме на те підприємство, на якому
пільговий стаж було вироблено.

Згідно наявних в матеріалах справи
копії протоколів про призначення
пенсії, копії трудової книжки, копій
матеріалів з пенсійної справи ОСОБА_2,
оригінали яких досліджувались у
судовому засіданні, відносно ОСОБА_2
відповідачем було проведено розподіл
пільгового стажу зазначеному
працівнику саме за період роботи
водієм на міських маршрутах.

У трудовій книжці ОСОБА_2 є запис про те,
що його стаж роботи водієм на міських
маршрутах станом на 01.01.1992 року складає
18 років 4 місяці 23 дні.

В трудовій книжці водіїв записи такого
змісту вносилися згідно із спільним
листом Міністерства соціального
забезпечення та корпорації
"Укравтотранс" від 25.03.1992 №
05-3 та № 1/17-09-73 адміністрацією
підприємства на підставі даних
протоколу комісій, створених на
підприємствах. Протокол комісії по
встановленню пільгового стажу роботи є
документом, на підставі якого
обчислюється стаж пільгової роботи для
призначення пенсій.

Відповідачем під час розгляду справи
судом першої інстанції було надано
пояснення, що стаж роботи заявника
водієм автобуса по перевезенню
пасажирів на міських маршрутах з 09.08.1973
по 12.05.1993 (19 років 6 місяців 6 днів) було
підтверджено довідкою від 10.03.1994 № 183.

Пунктом 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній затвердженого постановою
КМУ від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637)
передбачено, що коли у трудовій книжці
відсутні відомості,що визначають право
на пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу,
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Дії відповідача щодо включення до
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсії, призначеної відповідно до
пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» за 2013 рік
на суму 16107,99 грн. від 11.01.2013 р. є
правомірними з огляду на те, що
вказаною особою був вироблений
пільговий стаж на підприємстві
позивача про що свідчать відповідні
документи про підтвердження наявності
пільгового стажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Розглядаючи спір по суті, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що відповідач, складаючи розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» за
2013 рік на суму 16107,99 грн. від 11.01.2013 р.
діяв обґрунтовано, тобто з урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, пропорційно,
зокрема, з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав та інтересів особи
і цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дніпропетровське автотранспортне
підприємство 11227" - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02 квітня 2013 року у справі
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11227" до
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
скасування розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій по Списку № 2 за 2013
рік від 11 січня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай