Справа № 806/4686/14
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"22" грудня 2014 р.
Справа № 806/4686/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Одемчука Є.В.

Шевчук С.М.,

при секретарі
Витрикузі В.П. ,

за участю

представника позивача Галька В.В.

представника відповідача Чернюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"05" листопада 2014 р. у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Факт" до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2014 року визнано протиправним та
скасовано прийняте Бердичівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
податкове повідомлення-рішення №
від 26.09.2014 р.

В апеляційній скарзі Бердичівська ОДПІ
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що Бердичівською
ОДПІ проведено виїзну позапланову
документальну перевірку ТОВ "Факт" з
питання достовірності визначення суми
податкового зобов'язання та суми
податкового кредиту з ПДВ за червень 2014
року, а також походження,
транспортування та зберігання
продукції, реалізованої в червні 2014
року, за результатами якої складено акт
№ 1600/2200/32702923 від 05.09.2014 р., що містить
висновки про порушення ТОВ "Факт" п. 209.2,
п. 209.15.1 ст. 209 Податкового кодексу
України № 2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та
доповненнями). Вказано, що ТОВ "Факт" до
перевірки не надано актів
приймання-передачі виконаних робіт,
пов'язаних із реконструкцією котельні
на твердому паливі, актів введення в
експлуатацію зазначеної котельні,
використання паливних гранул з
деревини в виробництві
сільськогосподарської продукції через
що кошти, перераховані як оплата за
паливні гранули з деревини зі
спеціального рахунку, не можливо
пов'язати з оплатою виробничих
факторів, які безпосередньо пов'язані з
виробництвом продукції, в результаті
чого сума коштів в розмірі 24200,00 грн.
підлягає стягненню до державного
бюджету, так як зазначену суму
використано не за цільовим
призначенням. Відповідно до п. 123.2 ст. 123
Податкового кодексу України № 2755-VI від
02.12.2010 (зі змінами та доповненнями)
підлягає стягненню до бюджету сума
податку на додану вартість, що
підлягала нарахуванню без
застосування податкової пільги за
червень 2014 року в сумі 24200,00 грн.

Бердичівською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 26.09.2014
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 36300,00 грн., у тому
числі: 24200,00 грн. - за основним платежем
та 12100,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

З матеріалів справи вбачається, що у
червні 2014 року ТОВ "Факт" придбало у ТОВ
"Екогран" паливну гранулу з деревини в
кількості 44 тонни на суму 48400,00 грн., у
тому числі ПДВ 8066,60 грн. Частково оплату
за придбаний товар проведено зі
спеціального рахунку позивача в сумі
24200,00 грн., у тому числі, ПДВ - 4033,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1256 від 09.07.2014 та банківською випискою.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 ПК України
резидент, який провадить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського і лісового господарства та
рибальства та відповідає критеріям,
встановленим у пункті 209.6 цієї статті
(далі - сільськогосподарське
підприємство), може обрати спеціальний
режим оподаткування.

Пунктом 209.6 ст. 209 ПК України визначено,
що сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є постачання вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
основних фондах, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становить не менш як 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

За правилами п. 209.2 ст. 209 ПК України
згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану
вартість акумулюються
сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Механізм акумулювання сум податку на
додану вартість на спеціальних
рахунках, відкритих у банках та/або
органах, які здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, що не
підлягають сплаті до бюджету і
нараховуються сільськогосподарськими
підприємствами - суб'єктами
спеціального режиму оподаткування
діяльності у сфері сільського та
лісового господарства і рибальства
(далі - сільськогосподарські
підприємства) на вартість поставлених
ними сільськогосподарських товарів
(послуг) визначає Порядок акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 січня 2011 р. N 11
(далі - Порядок, у редакції, яка діє з
31.08.2012).

Згідно з абз. 1 п. 2 Порядку,
сільськогосподарське підприємство у
разі обрання спеціального режиму
оподаткування відкриває протягом
одного звітного (податкового) періоду
спеціальний рахунок (поточний рахунок
із спеціальним режимом використання)
відповідно до законодавства за умови
подання засвідченої органом державної
податкової служби копії свідоцтва про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку на підставі
даних бухгалтерського та податкового
обліку сільськогосподарське
підприємство веде реєстри виданих та
отриманих податкових накладних в
електронному вигляді, складає
податкову декларацію і в строки,
встановлені статтею 203 Кодексу, подає
її разом з копіями записів у зазначених
реєстрах за відповідний період в
електронному вигляді до органу
державної податкової служби.

Сума податку на додану вартість, що
підлягає сплаті (перерахуванню)
сільськогосподарським підприємством
відповідно до податкової декларації за
операціями з постачання вироблених
(наданих) ним сільськогосподарських
товарів (послуг) на власних або
орендованих основних фондах, а також на
давальницьких умовах (крім підакцизних
товарів, за винятком виноматеріалів за
кодами згідно з УКТЗЕД 2204 29 і 2204 30, які
поставляються підприємствами
первинного виноробства), тобто різниця
між сумою податкового зобов'язання за
звітний (податковий) період та сумою
податкового кредиту за такий період
перераховується
сільськогосподарським підприємством з
поточного рахунка на спеціальний
рахунок у строки, встановлені статтею
203 Кодексу для перерахування суми
податку на додану вартість до
державного бюджету.

Сільськогосподарське підприємство
подає за місцем своєї реєстрації не
пізніше останнього календарного дня
місяця, що настає за звітним
(податковим) періодом, органові
державної податкової служби копії
платіжних доручень про фактично
зараховані на спеціальний рахунок суми
податку на додану вартість за кожний
звітний (податковий) період.

У акті перевірки зазначено, що
відповідно до податкової декларації з
податку на додану вартість за червень
2014 року, ТОВ "Факт" задекларовано суму
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню за підсумками
поточного звітного періоду та
залишається у розпорядженні
Товариства, становить 424634,00 грн.

Згідно п. 4 Порядку, сума податку на
додану вартість, що акумулюється на
спеціальному рахунку, не підлягає
вилученню до державного бюджету і
використовується
сільськогосподарським підприємством
відповідно до пункту 209.2 статті 209
Кодексу, а починаючи з 1 січня 2018 р.
перераховується на поточний рахунок
сільськогосподарського підприємства.

У разі нецільового використання суми
податку на додану вартість
сільськогосподарське підприємство
несе відповідальність відповідно до
законодавства.

Таким чином, єдиною підставою для
використання сум податку на додану
вартість, що акумулюється на
спеціальному рахунку є інші виробничі
цілі.

Для сільськогосподарських
товаровиробників під виробничими
цілями слід вважати витрати, що
безпосередньо пов'язані з веденням
діяльності у сфері сільського
господарства.

До такої діяльності, відповідно до
пп.209.15.2 п. 209.15 ст. 209 ПК України,
належать:

а) виробництво продукції рослинництва,
а саме рослинних культур, а також
вирощування фруктів та овочів, квітів
та декоративних рослин (у відкритих або
закритих ґрунтах), грибів, насіння,
прянощів, саджанців та водоростей, а
також їх обробка, переробка та/або
консервація;

б) виробництво продукції тваринництва,
а саме свійських
сільськогосподарських тварин,
птахівництва, кролівництва,
бджільництва, а також розведення
шовкопрядів, змій та інших плазунів або
слимаків та інших наземних ссавців,
безхребетних та комах, а також їх
обробка, переробка та/або консервація;

в) надання послуг іншим
сільгосптоваровиробникам (юридичним
особам) та/або фізичним особам з
використанням сільськогосподарської
техніки, крім надання її у фінансову
оренду (лізинг).

Правовою нормою п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК
України визначено виробничі фактори,
за рахунок яких сформовано податковий
кредит:

а) товари/послуги, які придбаваються
сільськогосподарським підприємством
для їх використання у виробництві
сільськогосподарської продукції, а
також основні фонди, які придбаваються
(споруджуються) з метою їх використання
у виробництві сільськогосподарської
продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні
фонди, виготовлені та/або придбані,
використовуються
сільськогосподарським підприємством
частково для виготовлення
сільськогосподарських товарів
(послуг), а частково для інших
товарів/послуг, то сума сплаченого
(нарахованого) податкового кредиту
розподіляється виходячи з питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів/послуг у загальній вартості
усіх товарів/послуг, поставлених за 12
попередніх послідовних звітних
(податкових) періодів.

У разі зміни напряму використання
товарів/робіт, основних фондів платник
податку проводить коригування
податкового кредиту виходячи з
вартості придбання товарів/послуг,
балансової (залишкової) вартості
основних фондів, що склалася станом на
початок звітного (податкового) періоду,
протягом якого здійснено зміну напряму
використання;

б) послуги, супутні постачанню
сільськогосподарського товару, який
вирощується, відгодовується,
виловлюється або збирається
(заготовлюється) безпосередньо
платником податку:

сіяння та саджання рослин, збирання
врожаю, його брикетування чи
складування, проведення інших польових
робіт, включаючи внесення добрив та
засобів захисту рослин; пакування та
підготовка до продажу, у тому числі
сушіння, очищення, розмелювання,
дезінфекція та силосування
сільськогосподарської продукції (01.41.0
КВЕД); зберігання
сільськогосподарської продукції;
вирощування, розведення, відгодівля та
забій свійських сільськогосподарських
тварин, застосування засобів захисту
тварин, проведення протиепізоотичних
заходів; отримання послуг з
використання сільськогосподарської
техніки, крім отримання її у фінансову
оренду (лізинг); отримання послуг,
супутніх веденню
сільськогосподарської діяльності, а
саме з питань оподаткування,
бухгалтерської звітності та обліку,
організації внутрішнього виробничого
управління (74.14.0 КВЕД); знищення бур'яну
та шкідливих комах, оброблення посівів
і сільськогосподарських площ засобами
захисту рослин, а також використання
засобів захисту тварин; експлуатація
меліоративних зрошувальних та
осушувальних систем для посівних площ
і сільськогосподарських угідь; розділ
м'яса для товарної кондиції.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно декларації про початок
виконання будівельних робіт від 17.11.2011
№ ЖТ3 ТОВ "Факт" розпочато
реконструкцію котельні з будівництвом
котлів на твердому паливі, що триває.
Факт використання ТОВ "Факт" паливних
гранул для опалення теплиць
підтверджується матеріалами справи:
оборотно-сальдовими відомостями,
актами списання. В свою чергу,
відсутність акту введення в
експлуатацію котельні не може бути
єдиною підставою для висновку
контролюючого органу про неправомірне
застосування позивачем податкової
пільги.

Крім того, використання паливної
гранули впливає на формування ціни
сільськогосподарської продукції, що
виробляється ТОВ "Факт", що
безпосередньо вбачається з
калькуляції собівартості продукції.

Наведене стверджує, що придбання ТОВ
"Факт" паливних гранул пов'язано з їх
використанням у виробництві
сільськогосподарської продукції з
метою опалення теплиць, а тому суд
вважає, що оплата за рахунок коштів, які
акумулюються на спеціальному рахунку,
здійснена позивачем відповідно до ст.
209 ПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "05"
листопада 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.Ю.Бучик

судді:
Є.В.Одемчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "22" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Факт"
вул.Стадіонна,1,с.Іванківці,Бердичівськ
ий район, Житомирська область,13371

3- відповідачу: Бердичівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
вул.Б.Хмельницького,24-а,м.Бердичів,Жито
мирська область,13312

- ,