Справа № 815/7055/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7055/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто);

від позивача: ОСОБА_2 (особисто);

від позивачів: ОСОБА_3 (за
довіреностями);

від відповідача: не з'явився;

від прокуратури: не з'явився;

від третьої особи не з'явився;

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Департаменту Державної
архітектурно-будівельної інспекції в
Одеській області, за участю третьої
особи - Прокуратура м. Одеси, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_4, про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом до Департаменту Державної
архітектурно-будівельної інспекції в
Одеській області, за участю третьої
особи - Прокуратура м. Одеси, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_4, про
зобов'язання Департаменту Державної
архітектурно-будівельної інспекції в
Одеській області вчинити реальні дії,
направлені на припинення самовільного
будівництва та приведення об'єкту
забудови (земельної ділянки для
індивідуального використання) у
первинний стан за адресою: АДРЕСА_1 та
стягнення завданої самовільним
будівництвом шкоди. Свої вимоги
позивачі обґрунтовують тим, що з квітня
2014 року розпочалось зведення паркану
за вказаною адресою для подальшого
будівництва багатоквартирної будівлі
на земельній ділянці індивідуального
призначення для житлової забудови, але
будь-яких заходів щодо зупинення
самовільного будівництва, всупереч
вимог Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 року
№439/2011, відповідач не здійснює.
Позивачі зазначають, що самовільне
будівництво порушує право на
нормальний уклад життя, яке вони обрали
для себе, оскільки позбавляє їх
можливості проживання у приватному
секторі із окремими комунікаціями,
призначеними для експлуатації
індивідуальних будівель та
транспортним сполученням
індивідуального призначення, а
бездіяльність органів виконавчої
влади порушує їх право власності, а
тому позивачі просять суд зобов'язати
Департамент Державної
архітектурно-будівельної інспекції в
Одеській області вчинити реальні дії,
направлені на припинення самовільного
будівництва та приведення об'єкту
забудови (земельної ділянки для
індивідуального використання) у
первинний стан за адресою: АДРЕСА_1 та
стягнути завдану самовільним
будівництвом шкоду.

Від відповідача до канцелярії суду
надійшли заперечення на позов,
відповідно до яких зазначено, що під
час виїзду на об'єкт будівництва за
адресою: АДРЕСА_1, встановлено
проведення підготовчих робіт з
демонтажу старих будівель та споруд на
підставі зареєстрованого повідомлення
про початок виконання підготовчих
робіт №ОД53 від 14.11.2014 року, факту
проведення будівельних робіт
співробітником інспекції не
зафіксовано, що підтверджується актом
перевірки від 19.12.2014 року, а тому
позовні вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Від Прокуратури м. Одеси надійшла заява
про розгляд справи за відсутністю
представника третьої особи, відповідно
до якої пояснено, що розгляд справи не
впливає на права та обов'язки
Прокуратури м. Одеси, а 21.11.2014 року
звернення ОСОБА_1 та інших з питань
спірного об'єкту будівництва
направлено за належністю для розгляду
по суті до Прокуратури Київського
району м. Одеси.

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
повідомлений належним чином та
завчасно, письмових пояснень по суті
спору не надав.

Після уточнення у позивачів позовних
вимог, враховуючи відсутність
клопотань та заяв, а також у зв'язку з
відсутністю потреби заслухати свідка
чи експерта, суд вважає що немає
перешкод для розгляду справи, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
сповіщені, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС
України.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, проаналізувавши положення
чинного законодавства, суд встановив
наступні факти та обставини.

Головним державним інспектором
інспекційного відділу у м. Одеса
Департаменту Державної
архітектурно-будівельної інспекції в
Одеській області Лисим Сергієм
Олександровичем, 19.12.2014 року,
відповідно до ст.41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
та згідно з Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р.
№553, на підставі наказу №1ОД від 20.10.2014
року, проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
ОСОБА_4 на об'єкті за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
19.12.2014 року, яким у ході перевірки
встановлено, що 14.11.2014 року, за
зверненням ОСОБА_4, зареєстровано
повідомлення про початок виконання
підготовчих робіт №ОД53 від 14.11.2014
року, відповідно до якого земельна
ділянка належить ОСОБА_4 згідно витягу
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності індексний номер 24366836 від
17.07.2014 року, номер запису про право
власності 6365320, кадастровий номер
:33:010:0027 та за вказаною адресою
виконуються підготовчі роботи з
демонтажу старих будівель та споруд на
підставі зареєстрованого повідомлення
про початок виконання підготовчих
робіт №ОД53 від 14.11.2014 року, факту
проведення будівельних робіт не
зафіксовано, усі виявлені факти
підтверджуються фото фіксацією
земельної ділянки, вільної від
забудови (а.с.36-37).

Згідно Указу Президента України від
08.04.2011р. №439/2011 «Про затвердження
Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України», Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України (Держархбудінспекція України)
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності та
забезпечення сталого розвитку
територій з урахуванням державних,
громадських та приватних інтересів
встановлює Закон України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
та відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
визначає Закон України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності".

Державна архітектурно-будівельна
забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства. Державна
архітектурно-будівельна інспекція
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює контроль за
виконанням приписів про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів та правил,
у сфері житлово-комунального
господарства; проводить перевірки
відповідності виконання підготовчих
та будівельних робіт, будівельних
матеріалів, виробів і конструкцій, що
застосовуються у будівництві, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил, технічним умовам,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням; розглядає справи про
правопорушення у сферах містобудівної
діяльності, житлово-комунального
господарства з прийняттям відповідних
рішень.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області утворена згідно з
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про утворення територіальних органів
Державної архітектурно-будівельної
інспекції» від 23.05.2011р. №549.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності», забудова
територій здійснюється шляхом
розміщення об'єктів будівництва.

Суб'єкти містобудування зобов'язані
додержуватися містобудівних умов та
обмежень під час проектування і
будівництва об'єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради вживає заходів щодо
організації комплексної забудови
територій відповідно до вимог цього
Закону.

Право на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів
здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
такому порядку: 1) отримання замовником
або проектувальником вихідних даних; 2)
розроблення проектної документації та
проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3)
затвердження проектної документації; 4)
виконання підготовчих та будівельних
робіт; 5) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів; 6)
реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

Відповідно до ч.1 ст.35 ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності», після набуття права на
земельну ділянку замовник може
виконувати підготовчі роботи,
визначені будівельними нормами,
державними стандартами і правилами,
крім винесення інженерних мереж та
видалення зелених насаджень, з
повідомленням органу державного
архітектурно-будівельного контролю.

Так, судом встановлено, що 14.11.2014 року за
зверненням ОСОБА_4, Департаментом
Державної архітектурно-будівельної
інспекції в Одеській області
зареєстровано повідомлення про
початок виконання підготовчих робіт
№ОД53 від 14.11.2014 року (а.с.17-18).

Порядком здійснення
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року №553
визначено процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Відповідно до п.7 Порядку, позаплановою
перевіркою вважається перевірка, яка
не передбачена планом роботи
інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є, зокрема,
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів.

Судом встановлено, що згідно акту
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
19.12.2014 року, проведеної співробітником
інспекції на виконання вищенаведеної
норми законодавства, та матеріалів
фото фіксації вказаного об'єкту,
будівельні роботи не виконуються, а
тому вимоги позивача щодо зупинення
виконання самовільного будівництва є
безпідставними та необгрутованими і
задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Конституції України
визначено, що земля є об'єктом права
власності Українського народу, від
імені якого це право здійснюють органи
державної влади і органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією, іншими
законодавчими актами України.

У відповідності до статті 2 Земельного
кодексу України земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.376 Цивільного
кодексу України, житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Так, згідно зареєстрованого
повідомлення про початок підготовчих
робіт, земельна ділянка, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, належить на праві
власності ОСОБА_4, на підставі витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності індексний номер 24366836 від
17.07.2014 року, номер запису про право
власності 6365320, кадастровий номер
:33:010:0027, яке надано в подальшому
для будівництва житлового будинку на 2
сім'ї.

У зв'язку з наведеними обставинами,
оскільки на час розгляду справи судом
встановлена відсутність проведення
будь-яких будівельних робіт, вимога
щодо стягнення шкоди заподіяної
самовільним будівництвом є
неправомірною та задоволенню не
підлягає.

З наданої позивачами фото фіксації
вбачається, що вона співпадає з фото
фіксацією, наданою відповідачем, при
цьому на земельній ділянці,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, не
здійснюються будь-які будівельні
роботи, а тому доводи позивачів щодо
можливого будівництва
багатоквартирної будівлі є
припущеннями, які не підтверджені
достатніми та допустимими доказами.

Суд зауважує, що судове рішення має
бути наслідком чинного правового
регулювання і не може визначати
правовідносини між сторонами на
майбутнє, а тому така вимога є
передчасною, отже задоволенню не
підлягає.

Слід також зазначити, що судом не
приймаються до уваги надані позивачами
витяги з мережі Інтернет, оскільки з
них не вбачається, яка адреса
знаходження будинку, продаж квартир у
якому здійснюється ТОВ «Маклер» за
наданою рекламною інформацією (а.с.48-51).

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України: з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши наявні в
матеріалах справи докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги є не обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно
до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Департаменту
Державної архітектурно-будівельної
інспекції в Одеській області, за участю
третьої особи - Прокуратура м. Одеси, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_4, про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення шкоди - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
П.П.Марин