Справа № 820/6054/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/62035/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі
судового засідання за участю
представника Харківської митниці
Міндоходів Зайця В.С. (суддя-доповідач),
Голяшкіна О.В., Мороза В.Ф., Руденко Н.В.,
Борисової Т.М.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Харківської митниці Міндоходів на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом
спільного підприємства «Украінская
Восточная Рибная Компанія» товариство
з обмеженою відповідальністю до
Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Харківській області про скасування
рішень, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2013 року спільне підприємство
«Украінская Восточная Рибная
Компанія» товариство з обмеженою
відповідальністю (далі - СП ТОВ
«Украінская Восточная Рибная
Компанія») пред'явило позов до
Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Харківській області про скасування
рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товару № 807010001/2013/000025/1 від 18
червня 2013 року, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807010001/2013/00027.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року, позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення Харківської митниці
Міндоходів № 807010001/2013/000025/1 від 18 червня
2013 року про коригування митної
вартості товару.

Скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 807010001/2013/00027 від 18 червня
2013 року.

Не погоджуючись із рішенням судів
першої та апеляційної інстанцій
скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Харківська митниця
Міндоходів, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанції скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що між СП ТОВ
«Украінская Восточная Рибная
Компанія» та Hallvard Leroy AS (Норвегія)
укладено зовнішньоекономічний договір
поставки (контракт) № 0506/07 від 05 червня
2007 року товару - форель охолоджена, з
головою, з хвостом, патрана, харчові
приправи та добавки відсутні, поверхня
чиста, без теплової кулінарної обробки,
виду: «Oncorhynchus Mykiss».

Згідно пункту 3.1. контракту поставка
товару здійснюється на умовах,
визначених інвойсами на поставку
окремих партій товару та/або
специфікаціях.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу)
№ 4249168 від 13 червня 2013 року поставка
партії повинна здійснитись на умовах FCA
NO Осло (Інкотермс-2010), загальна вартість
партії 85555,98 доларів США.

18 червня 2013 року позивачем було
заявлено до митного оформлення товар -
форель охолоджена, з головою, з хвостом,
патрана, харчові приправи та добавки
відсутні, поверхня чиста, без теплової
кулінарної обробки, виду: «Oncorhynchus Mykiss»
та подано митну декларацію №
№807010001/2013/806285.

Митна вартість товару була визначена
позивачем виходячи з ціни договору,
тобто за основним методом, який
встановлений статті у 58 Митного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - МК України) - 85555,98
доларів США, що становить 695269,35 гривень
(за курсом валюти 7,993 грн./долар США)
вагою 12535,70 кг, умови поставки FCA NO Осло.

В підтвердження заявленої митної
вартості декларантом було подано
документи:

- міжнародну автомобільну накладна (СМR)
від 13 червня 2013 року;

- книжку МДП (Carnet TIR) № UX.67923118 від 14
червня 2013 року;

- рахунок-фактуру про надання
транспортно-експедиційних послуг від
виконавця договору (контракту) про
трансподтно-експедиційні послуги №
1661-2013 від 14 червня 2013 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника
товару від 13червня 2013 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) № 4249168 від 13
червня 2013 року;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) поставки, стороною якого є
виробник товарів, що декларуються №
0506/07 05 червня 2007 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 28 грудня 2011
року;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 28 серпня 2012
року;

- договір (контракт) про перевезення №
3311/пр. від 05 вересня 2012 року;

- сертифікат походження товару
загальної форми № 185 від 13 червня 2013
року.

За результатами розгляду митницею
поданих до митного оформлення
документів, митним органом було
виявлено невідповідність обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару в зв'язку з тим, що
надані декларантом документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, так
як умовами поставки є FCA NO Осло,
декларантом не включено транспортні
витрати до митної вартості товару.

Відповідачем у зв'язку з виявленими
розбіжностями щодо митної вартості
товару відповідно до вимог частини 3
статті 53 МК України було запропоновано
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товару:

- договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Оскільки позивачем не подано
витребовуваних митним органом
документів, що підтвердили б заявлену
ним митну вартість товару, 18 червня 2013
року Харківською митницею було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товару № 807010001/2013/00025/1 ,
яким було скориговано митну вартість
товару згідно резервного методу
визначення митної вартості товару.

18 червня 2013 року було видано позивачеві
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному випуску чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення оформлено №
807010001/2013/00027 з причин неможливості
використання вибраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару за ціною договору (контракту),
щодо товарів, які імпортуються.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги зазначив, що
застосування митницею ціни за
відомостями спеціалізованої бази
даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України є необґрунтованим, оскільки
дані відомості не містять жодних
параметрів, об'єктивно необхідних для
судження про подібність, аналогічність
чи ідентичність товарів. Потрібні для
такого судження характеристики товару
можуть бути з'ясовані лише у спосіб
порівняння змісту поданих до митного
оформлення документів з документами
про властивості раніше імпортованого
товару.

Митним органом такого порівняння
зроблено не було, а тому суд першої
інстанції прийшов до висновку про
протиправність рішення Харківської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товару № 807010001/2013/000025/1
від 18 червня 2013 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807010001/2013/00027.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
зазначеною позицією судів першої та
апеляційної інстанцій не погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК
України відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54
кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування;
інформацію про а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що:
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); не впливають значною мірою
на вартість товару; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

З системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної ціни товару лежить на позивачу.
При цьому митний орган у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи.

Як вбачається із матеріалів справи
митним органом, під час здійснення
контролю наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей,
використаних при обчисленні митної
вартості, було встановлено, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості містили
розбіжності, зокрема надані
декларантом документи не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, а також за умовами поставки є
FCA NO Осло, декларантом не включено
транспортні витрати до митної вартості
товару.

На вимогу митного органу про надання
додаткових документів для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару, позивачем
витребуваних митницею документів не
надано.

Оскільки з поданих позивачем на вимогу
митного органу документів розбіжності
щодо визначення умов поставки
неможливо було усунути, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції прийшли до помилкового
висновку про протиправність рішення
Харківської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товару №
807010001/2013/000025/1 від 18 червня 2013 року та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807010001/2013/00027.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки судами були повно і правильно
встановлені обставини справи однак при
ухваленні рішень про задоволення
позовних вимог було допущено порушення
норм матеріального права, ухвалені
рішення підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 221, 229, 230, 232 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову спільного
підприємства «Украінская Восточная
Рибная Компанія» товариство з
обмеженою відповідальністю до
Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Харківській області про скасування
рішень відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: