Справа № 359/3993/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/56128/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Калашнікової О.В.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача
неприбуття

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 жовтня 2014
року

у справі № 359/3993/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області

про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
дії

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області (далі - Управління ПФУ), в якому
просив визнати протиправним та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області про відмову в призначенні
пенсії ОСОБА_2; зобов`язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області призначити пенсію за віком на
пільгових умовах з урахуванням стажу
роботи за період з 01.04.1998 по 31.03.2003 та
підтвердити ОСОБА_2 загальний стаж
роботи на посаді тракториста у сфері
виробництва сільськогосподарської
продукції з 01.04.1988 по 17.06.2009.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25.07.2014 позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Борисполі та Бориспільському районі
у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Борисполі та
Бориспільському районі призначити
ОСОБА_2 пенсію за віком. У задоволенні
адміністративного позову в частині
вимог про визнання права на пенсію за
віком та підтвердження стажу роботи
трактористом відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2014
рішення суду першої інстанції
скасовано, а позов ОСОБА_2 залишено без
розгляду.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2
оскаржив його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з мотивів порушення цим
судом норм матеріального та
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи і
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судом першої інстанції,
згідно з даними трудової книжки,
виданої на ім'я ОСОБА_2, в періоди часу з
1 квітня 1988 року до 31 березня 2003 року, з 1
квітня 2003 року до 17 червня 2009 року та з 27
серпня 2009 року до 25 вересня 2009 року
позивач працював на посаді тракториста
в підприємствах сільського
господарства.

Загальна тривалість роботи позивача на
посаді тракториста перевищує 25 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виповнилось 55
років. Ця обставина підтверджується
даними паспорта громадянина України,
виданого на його ім'я позивача.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
показали, що вони працювали разом з
позивачем. Під час роботи трактористом
в підприємствах сільського
господарства ОСОБА_2 був зайнятий
виключно у виробництві
сільськогосподарської продукції. До
виконання інших робіт він не залучався.

Приймаючи рішення в частині
задоволення позову, суд першої
інстанції, виходив з того, що позивач
підтвердив своє право на призначення
пенсії за віком. У той же час, відмова
Управління ПФУ у призначенні такої
пенсії, оформлена листом начальника
Управління ПФУ в м. Борисполі та
Бориспільському районі від 16.07.2013
№6298/05, є протиправною.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та залишаючи
адміністративний позов ОСОБА_2 без
розгляду, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що про порушення свого
права позивач дізнався з листа
Управління ПФУ від 16.07.2013, який
направлено на адресу позивача 03.08.2013.
Однак, з позовною заявою позивач
звернувся тільки 13.05.2014, тобто
пропуском строку, встановленого
статтею 99 КАС України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
надаючи правову оцінку установленим
обставинам справи та висновкам суду
апеляційної інстанції, виходить з
такого.

Відповідно до пункту «в» частини
першої статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком
трактористи, безпосередньо зайняті у
виробництві сільськогосподарської
продукції в колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно з частиною першою статті 76 КАС
України пояснення сторін, третіх осіб,
їхніх представників про відомі їм
обставини, що мають значення для
справи, оцінюються поряд з іншими
доказами у справі. Сторони, треті особи
або їхні представники, які дають
пояснення про відомі їм обставини, що
мають значення для справи, можуть бути
за їхньою згодою допитані як свідки.

Положеннями статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Ураховуючи, що, як установлено судом
першої інстанції, на час звернення до
Управління ПФУ ОСОБА_2 виповнилось 55
років, а його трудовий стаж на посаді
тракториста, безпосередньо зайнятого у
виробництві сільськогосподарської
продукції в підприємствах сільського
господарства складав більше 25 років,
суд касаційної інстанції вважає, що
висновок суду першої інстанції щодо
наявності підстав для задоволення
позову в частині зобов'язання
Управління ПФУ призначити позивачу
пенсію за віком на підставі положень
пункту «в» частини першої статті 13
Закону України «про пенсійне
забезпечення» заслуговує на увагу.

У свою чергу, частиною другою статті 99
КАС України установлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (частина перша статті 100 КАС
України).

Ураховуючи, що ОСОБА_2 про оспорюване
рішення Управління ПФУ, оформлене
листом від 16.07.2013 №6298/05, дізнався у
серпні 2013 року, а з цим позовом
звернувся до суду лише у травні 2014 року,
суд касаційної інстанції вважає
правильним висновок суду апеляційної
інстанції щодо наявності підстав для
залишення позову в частині визнання
протиправним рішення відповідача без
розгляду у зв'язку з пропущенням строку
звернення до суду.

Разом з тим, згідно з частиною першою
статті 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції названим вимогам
процесуального закону відповідає не в
повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Проте, приймаючи оскаржуване рішення,
суд апеляційної інстанції не перевірив
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, не встановив
жодних обставин у справі, які
стосуються позовних вимог в частині
зобов'язання Управління ПФУ вчинити
певні дії, та не надав їм належної
правової оцінки.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги частково
підтверджуються вище переліченими
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення та скасування рішення суду
апеляційної інстанції з направленням
справи на новий апеляційний розгляд.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 жовтня 2014
року в цій справі скасувати.

Справу направити до Київського
апеляційного адміністративного суду
на новий апеляційний розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

О.В. Калашнікова

Згідно з оригіналом помічник судді

М.Р. Мергель