Справа № 2а-12753/11/2070
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/51847/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Карася О.В.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Ізюмської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області
Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.02.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2012

у справі №2а-12753/11/2070

за позовом Приватного
підприємства «Золота Нива-1»

до Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області

про скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Золота Нива-1»
(далі по тексту - позивач, ПП «Золота
Нива-1») звернулось до суду з позовом до
Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області (далі по тексту - відповідач,
Ізюмська ОДПІ) про скасування
податкових повідомлень-рішень: №
від 15.09.2011, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 828515,00 грн.;
№ від 16.09.2011, яким збільшено
(донараховано) суму грошового
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб на суму 4731,00 грн.,
у тому числі 3784,80 грн. - за основним
платежем, 946,20 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.02.2012, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03.07.2012, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що фахівцями Ізюмської
ОДПІ у Харківській області проведена
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, за
результатами якої встановлено
порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України (далі по
тексту - ПК України); п. 1.15 ст. 1, пп. 8.1.1,
пп.8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 9.12.1, п. 9.12.2, п. 9.2 ст. 9,
пп. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України від
22.05.2003 №889-IV «Про податок з доходів
фізичних осіб» (далі по тексту - Закон
№889-IV).

На підставі висновків перевірки
відповідачем прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з пп. «а» п.
198.1 ст. 198 ПК України, виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 даного Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 ПК України).

При цьому, згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст.183 цього
Кодексу.

Як було вірно встановлено судами, факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами
підтверджується наявними в матеріалах
справи первинними документами,
виписаними позивачу його
контрагентами, в той же час, акт
перевірки не містить жодних зауважень
щодо їх змісту та інформації про
відсутність статусу платника податку у
контрагентів позивача станом на дату
їх виписки.

Фактичне відвантаження, рух та
оприбуткування товару підтверджені
документами бухгалтерського та
податкового обліку, розрахунки з
контрагентами проведені у
безготівковій формі у повному обсязі.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судами правомірно не
прийняті до уваги, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження такого факту.

Крім того, згідно з п. 2, п. 6 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» суб'єкти малого
підприємництва - фізичні особи мають
право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку. Суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує
єдиний податок, не є платником, зокрема,
податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з пп. 9.12.1 п. 9.12 ст.9 Закону №889-IV
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, здійснюється за правилами,
встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до пп. 4.3.25 п. 4.3 ст. 4 Закону
№889-IV до складу загального місячного
або річного оподатковуваного доходу
платника податку не включаються такі
доходи: дохід (прибуток), одержаний
самозайнятою особою від здійснення нею
підприємницької діяльності, якщо така
особа обрала спеціальну (спрощену)
систему оподаткування такого доходу
(прибутку) відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що доходи ФОП ОСОБА_2 та ФОП
ОСОБА_3 є доходами від провадження
підприємницької діяльності, їх
оподаткування підпорядковується
нормам Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», у зв'язку з чим у
позивача відсутній обов'язок
податкового агента щодо утримання та
перерахування до бюджету податку із
вказаних доходів.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області Державної
податкової служби відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.02.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)О.В. Карась (підпис)С.Е.
Острович