Справа № 813/5804/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/63574/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року

у справі №876/11368/13

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Залізничному районі міста Львова
Львівської області Державної
податкової служби

про визнання протиправними дій,
визнання протиправним та скасування
наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Залізничному районі міста
Львова Львівської області Державної
податкової служби (далі - відповідач)
про: визнання протиправними дій по
проведенню документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань правомірності декларування сум
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з податку на
додану вартість за грудень 2012 року;
визнання протиправним та скасування
наказу за №260 від 20 березня 2013 року про
проведення позапланової виїзної
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 з питань правомірності
декларування сум податкового
зобов'язання та податкового кредиту з
податку на додану вартість за грудень
2012 року; визнання протиправними дій по
зменшенню суми податкового кредиту в
єдиній автоматизованій систему
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту на рівні ДПС
України по господарських операціях з
контрагентами позивача - продавцями
послуг (робіт, товарів) КНДВП «Крок», та
зменшення значення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, сформованих позивачем по
господарських операціях з
контрагентами - покупцями позивача:
УДППЗ «Укрпошта» за обревізований
період, а також визнання протиправними
дій щодо сторнування в обліковій
картці позивача валових витрат по
операціях з переліченими
контрагентами - продавцями послуг
(робіт, товарів) та валових доходів
позивача, сформованих по перелічених
контрагентах - покупцях за
обревізований період.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року в задоволенні позову було
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2013 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року і ухвалити нове
судове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

22 лютого 2013 року ДПІ у Залізничному
районі м. Львова Львівської області ДПС
надіслала фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 запит за №3868/10/17-2017 «Про надання
інформації», у якому з метою здійснення
функції податкового контролю та
отримання податкової інформації щодо
проведених господарських відносин у
грудні 2012 року пояснень та
підтверджуючих документів щодо
господарських відносин з платниками
податків, що здійснювалися у грудні 2012
року податковий орган просив платника
податків надати інформацію та її
документальне підтвердження щодо
господарських відносин з іншими
платниками податків за грудень 2012 року,
в тому числі: відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювались з даним суб'єктом
господарювання, для з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків. Також, від
платника податків витребовувалась
інформація щодо сукупності фізичних та
технологічних можливостей до вчинення
дій, що становлять зміст господарських
операцій (арк. справи 11).

Листом від 11 березня 2013 року за №5
позивач повідомив орган державної
податкової служби про те, що
інформація, зазначена у запиті, буде
надана податковому органу після
закінчення щорічної відпустки, у якій
перебуває підприємець, оскільки
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
забезпечує документальне ведення
бухгалтерського обліку господарської
діяльності особисто (арк. справи 12).

У зв'язку з ненаданням позивачем
пояснень та підтверджуючих документів
по фінансово-господарських
взаємовідносинах із суб'єктами
господарювання за грудень 2012 року на
запит податкового органу від 22 лютого
2013 року №3868/10/17-2017, начальником ДПІ у
Залізничному районі м. Львова
Львівської області ДПС на підставі
підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78,
статті 75 Податкового кодексу України
було видано наказ від 20 березня 2013 року
№260 про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та
складено повідомлення від 20 березня 2013
року №62/17-20 про проведення відповідної
документальної позапланової невиїзної
перевірки. Вказані наказ та
повідомлення про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки відповідно до пункту 79.2
статті 79 Податкового кодексу України
були скеровані рекомендованим листом
на адресу реєстрації фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1.

03 квітня 2013 року у відповідь на
повідомлення податкового органу від 20
березня 2013 року №62/17-20 фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 надіслав лист за
вих. № 7, у якому вказав, що з 16 березня
2013 року він знаходиться на лікуванні у
військовому госпіталі, на
підтвердження чого додав листки
непрацездатності, з огляду на що
необхідні документи будуть надані
після виходу з лікарняного (арк. справи
13).

Разом з цим, ДПІ у Залізничному районі
м. Львова Львівської області ДПІ була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 з питань
правомірності декларування сум
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з податку на
додану вартість за грудень 2012 року, за
результатами якої складений акт
№1338/17-20/НОМЕР_1 від 12 квітня 2013 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги: пункту
44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту
188.1 статті 188, пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість по безтоварних
операціях, проведених з УДППЗ
«Укрпошта» в розрізі дирекцій, за
період з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012
року на загальну суму 189452,00 грн.;
пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено податковий кредит з податку
на додану вартість по безтоварних
операціях з КНДВП «Крок» за період з 01
грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року на
загальну суму 189452,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що господарські операції позивача з
контрагентом КНДВП «Крок» з придбання
у останнього насіння овочевих культур
та квітів в асортименті не мали
реального товарного характеру з огляду
на те, що актом ДПІ у Вишгородському
районі Київської області ДПС від 28
березня 2013 року №254/15-2/2783006 була
встановлена відсутність у останнього
основних фондів та трудових ресурсів,
необхідних для провадження
господарської діяльності, відсутність
доказів наявності поставок товарів
(послуг) на адресу КНДВП «Крок». З
урахуванням цього, податковим органом
був зроблений висновок про
безпідставне формування позивачем
податкового кредиту в грудні 2012 року на
суму 189452,00 грн. за результатом
здійснення операцій з придбання
товарів у КНДВП «Крок» та безпідставне
формування податкового зобов'язання в
грудні 2012 року на суму 189452,00 грн. за
результатом продажу цих товарів за
договорами комісії УДППЗ «Укрпошта».

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що праву податкового органу на
направлення запиту про надання
інформації кореспондується обов'язок
платника податків надати таку
інформацію та документи у законодавчо
визначений строк, у зв'язку з чим,
враховуючи ухилення позивача від
виконання запиту ДПІ у Залізничному
районі м. Львова Львівської області ДПС
від 22 лютого 2013 року №3868/10/17-2017,
прийняття податковим органом
оспорюваного наказу та проведення
самої перевірки узгоджуються з
положеннями чинного законодавства
України. Крім того, суди також виходили
з того, що позивачем не надано жодного
доказу на підтвердження внесення
відповідачем змін до єдиної
автоматизованої системи співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту та змін до облікової картки
платника податків на підставі акта
перевірки №1338/17-20/НОМЕР_1 від 12 квітня
2013 року.

Однак, погодитись з такими висновками
судів попередніх інстанцій колегія
суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.

Згідно з положеннями підпункту 75.1.2
пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), який
відповідач визначив як підставу
призначення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача, визначено, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин, зокрема: за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

За приписами пункту 78.4 статті 78
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) про проведення
документальної позапланової перевірки
керівник органу державної податкової
служби приймає рішення, яке
оформлюється наказом. Право на
проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Таким чином, передумовою для
проведення перевірки на підставі
підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) є дії органів
державної податкової служби щодо
витребування у платника податків
пояснень та їх документального
підтвердження щодо обставин, що
свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

При цьому, обов'язковому аналізу та
оцінці у спірних правовідносинах
підлягає направлений податковим
органом запиту про надання інформації,
зокрема, щодо підстав його направлення,
змісту вимог та об'єктивної можливості
платника податків надати витребувану
інформацію контролюючому органу, з
метою ефективного захисту права особи
від зловживань з боку суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) органи
державної податкової служби мають
право звернутися до платників податків
та інших суб'єктів інформаційних
відносин із письмовим запитом про
подання інформації (вичерпний перелік
та підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій, завдань, та
її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) органу
державної податкової служби і повинен
містити перелік інформації, яка
запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту. Письмовий запит про
подання інформації надсилається
платнику податків або іншим суб'єктам
інформаційних відносин за наявності
хоча б однієї з таких підстав: 1) за
результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби; 2) для визначення
рівня звичайних цін на товари (роботи,
послуги) під час проведення перевірок;
3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків; 4) щодо
платника податків подано скаргу про
ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної; 5) у разі
проведення зустрічної звірки; 6) в інших
випадках, визначених цим Кодексом.
Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті органу державної податкової
служби, та її документальне
підтвердження протягом одного місяця з
дня, що настає за днем надходження
запиту (якщо інше не передбачено цим
Кодексом). У разі коли запит складено з
порушенням вимог, викладених в абзацах
першому та другому цього пункту,
платник податків звільняється від
обов'язку надавати відповідь на такий
запит. Порядок отримання інформації
органами державної податкової служби
за їх письмовим запитом визначається
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавчо визначені
певні вимоги до змісту інформаційного
запиту податкового органу та підстав
для його направлення та при цьому
закріплено право платника податків на
відмову від надання відповіді на запит,
складений з порушенням вимог
Податкового кодексу України.

Проте, стверджуючи про наявність у ДПІ
у Залізничному районі м. Львова
Львівської області ДПС права на
проведення перевірки та винесення
відповідного наказу, суди попередніх
інстанцій обмежилися виключно
формальним підходом та не встановили,
чи була дотримана податковим органом
визначена Податковим кодексом України
процедура призначення перевірки,
зокрема, які саме обставини стали
підставою для направлення запиту від 22
лютого 2013 року №3868/10/17-2017, чи відповідав
вказаний запит законодавчо
встановленим вимогам, чи існувала у
платника податків об'єктивна
можливість виконати цей запит та
надати витребувані документи тощо.

В свою чергу, вказані обставини входять
до предмету доказування та підлягають
обов'язковому встановленню судом,
оскільки є необхідними для вирішення
спору по-суті щодо наявності у
податкового органу права на проведення
перевірки.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій податкового органу
по зменшенню суми податкового кредиту
в єдиній автоматизованій систему
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту на рівні ДПС
України по господарських операціях з
контрагентами позивача - продавцями
послуг (робіт, товарів) КНДВП «Крок», та
зменшення значення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість сформованих позивачем по
господарських операціях з
контрагентами - покупцями позивача:
УДППЗ «Укрпошта» за період, який
перевірявся, а також визнання
протиправними дій щодо сторнування в
обліковій картці позивача валових
витрат по операціях з переліченими
контрагентами - продавцями послуг
(робіт, товарів) та валових доходів
позивача, сформованих по господарських
операціях з переліченими
контрагентами - покупцями за період,
який перевірявся, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Положеннями Методичних рекомендацій
щодо приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України,
затвердженими наказом ДПС України від
14 червня 2012 року № 516 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), за відсутності
зауважень до оформлення податкової
звітності вона реєструється і
вважається прийнятою. Обробка та
занесення інформації до електронних
баз виконується підрозділом приймання
та обробки податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків, несуть
відповідальність підрозділи ведення
та захисту податкової звітності (пункт
4.9 Методичних рекомендацій).

Таким чином, обов'язок платника
податків подати декларацію з податку
на додану вартість узгоджується з
обов'язком податкового органу прийняти
таку декларацію та, при відсутності
зауважень до її оформлення,
відобразити показники цієї декларації
у відповідних базах податкової
звітності.

У свою чергу, показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
конкретного платника податків, які
відображаються в Деталізованій базі
співставлення, формуються на підставі
показників поданих таким платником
податків податкових декларацій з
податку на додану вартість з додатком
№ 5 до податкової декларації з податку
на додану вартість, і повинні їм
відповідати.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема, якщо: дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Отже, платник податків самостійно
обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації, а у випадку заниження або
завищення ним суми податкових
зобов'язань, обов'язок визначати
податкове зобов'язання платника
податків або повідомляти про
необхідність внесення відповідних
змін до податкової звітності покладено
на податковий орган шляхом прийняття
податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, до інформаційних баз даних
податкових органів мають включатися
або дані, задекларовані платником
податків (самостійно узгоджені), або
показники, визначені контролюючим
органом, але які пройшли відповідну
процедуру узгодження в
адміністративному чи судовому порядку.

Відповідно, будь-які зміни до облікових
даних платника податків, а також до
інформаційних баз, мають визнаватися
протиправними, якщо відповідні дані не
співпадають із узгодженими сумами (або
іншими показниками) податкового
обліку.

Згідно пунктом 74.1 статті 74
Податкового Кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податкова
інформація, зібрана відповідно до
цього Кодексу, може зберігатися та
опрацьовуватися в інформаційних базах
органів державної податкової служби
або безпосередньо посадовими особами
органів державної податкової служби.
Перелік інформаційних баз, а також
форми і методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику. Зібрана податкова
інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Податкова інформація є різновидом
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, який у
свою чергу, є способом здійснення
податкового контролю. Деталізована
інформація по платнику податку на
додану вартість щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України, є одним із
різновидів податкового контролю, а
відтак, враховуючи приписи Закону
України «Про інформацію» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), вказана офіційна
інформація державних органів повинна
відповідати дійсності.

З урахуванням викладеного, самостійна
зміна відповідачем в автоматизованій
системі співставлення показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань позивача на підставі акта
перевірки без прийняття податкового
повідомлення-рішення та без зміни цих
показників самим позивачем шляхом
подання декларацій (розрахунків)
порушує права та інтереси позивача,
оскільки позивач, як платник податків,
має право розраховувати на те, що
задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Крім того, відповідно до підпункту 66.1.5
пункту 66.1 статті 66 Податкового кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
підставою внесення змін до облікових
даних платника податків може бути
рішення суду, що набрало законної сили.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, правомірність
формування показників податкового
обліку (зокрема, в автоматизованих
системах) може бути предметом судового
розгляду в адміністративних судах
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, частиною 2 цієї статті
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, з огляду на закріплені
статтею 72 Кодексу адміністративного
судочинства України принципи
доказування, у спорах щодо оскарження
дій податкового органу по внесенню
змін до автоматизованих інформаційних
систем, обов'язок доведення
правомірності поведінки покладений
саме на суб'єкта владних повноважень,
який, у разі заперечення проти позову,
має довести, що відповідні зміни до
інформаційних баз ним не вносилися.

Разом з цим, всупереч наведеним засадам
здійснення судочинства, судами
попередніх інстанцій обов'язок по
доведенню факту внесення відповідних
змін був неправомірно покладений на
позивача.

Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частинами 4-5 цієї статі передбачено, що
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Згідно з частиною 2 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

За приписами частини 4 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали.

Однак, всупереч вищенаведеним нормам
судами попередніх інстанцій не був
виконаний обов'язок щодо витребування
необхідних для розгляду справи
доказів, у зв'язку з чим суди дійшли
передчасного висновку, що жодних змін
до єдиної автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту та змін до
облікової картки платника податків на
підставі акта перевірки №1338/17-20/НОМЕР_1
від 12 квітня 2013 року відповідачем
внесено не було.

Відповідно до положень статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, а порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права могли призвести
до неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції, постанова Львівського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2013 року і ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід
урахувати, що згідно з частиною 1 статті
138 Кодексу адміністративного
судочинства України предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її
розгляду та вирішення спору по суті, і в
залежності від встановленого
правильного визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняте обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, ч. 2, ч.
4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна