Справа № К/9991/65299/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/65299/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Білуги С.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 вересня 2011 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що їй на підставі статей 54, 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» призначена пенсія по
інвалідності та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідач в
порушення вимог вказаного Закону
обчислював їх без урахування
мінімальних пенсій за віком та
прожиткового мінімуму, встановленого
законами України на відповідні роки.

Просила суд визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії з 01
лютого 2007 року.

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 06 грудня
2010 року позов задоволено частково:
визнано неправомірною відмову щодо
перерахунку та виплати пенсії;
зобов'язано провести перерахунок та
виплату державної пенсії відповідно до
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком з 01 лютого 2010 року за виключенням
сум фактично проведеної виплати.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року рішення суду першої інстанції
скасовано: позовні вимоги з 01 лютого 2007
року по 09 травня 2010 року залишено без
розгляду, а в частині позовних вимог з 10
травня 2010 року задоволено частково:
визнати неправомірною відмову у
перерахунку пенсії відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 10 травня по 30
червня 2010 року включно. Зобов'язано
провести перерахунок пенсії з 10 травня
по 30 червня 2010 року включно відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
обчисленої з розміру основної
(державної) пенсії не менше 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 50 % від мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, що
визначається згідно із частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Зобов'язано виплатити у зв'язку із
проведенням вищевказаного перерахунку
пенсії, недоотримані суми пенсії за
період з 10 травня по 30 червня 2010 року
включно, з урахуванням проведених
виплат.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового про відмову
у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачу з 01 липня 2007
року по 01 липня 2010 року було
встановлено третю групу інвалідності,
відноситься до першої категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи і їй призначено пенсію по
інвалідності на підставі статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
статті 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

03 лютого 2010 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області з заявою про перерахунок
пенсії з 01 лютого 2007 року, на що
отримала відмову.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Апеляційний суд, залишаючи без
розгляду позовну заяву в частині вимог
з 01 лютого 2007 року по 09 травня 2010 року
виходив з того, що відсутні підстави
для поновлення строку звернення до
суду з позовними вимогами за даний
період. Оскільки з 01 липня 2010 року
позивач не отримує пенсію відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», кінцевою датою проведення
перерахунку пенсії є 30 червня 2010 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Частиною 4 зазначеної статті визначено,
що в усіх випадках розміри пенсії для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по ІІІ групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до статті
53 зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною 1 цієї
статті, тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, на думку колегії суддів, не
є перешкодою для застосування даної
величини мінімального розміру пенсії
за віком до обрахування інших пенсій чи
доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, вирішуючи спір
суди першої та апеляційної інстанцій
прийшли до обґрунтованого висновку, що
при розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, що
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Статтею 52 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
установлено у 2010 році прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць у розмірі з 01 січня - 825 грн., з 01
квітня - 839 грн., з 01 липня - 843 грн., з 01
жовтня - 861 грн., з 01 грудня - 875 грн.

За таких обставин територіальне
управління Пенсійного фонду України
повинно було здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії, виходячи зі
збільшеного розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» з дня встановлення
прожиткового мінімуму.

Відмовляючи у перерахунку пенсії
позивача суб'єкт владних повноважень
порушив його права та законні інтереси.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги
з 01 лютого 2007 року по 09 травня 2010 року
апеляційний суд правомірно виходив з
того, що позивачем пропущено
встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
строк звернення до суду, відсутнє
клопотання та підстави для його
поновлення.

Рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, передбачених
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, підстав для його
скасування і ухвалення нового рішення
не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Білуга
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/