Справа № 1170/2а-3991/12
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
Справа № 1170/2а-3991/12

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Дегтярьової С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом: Відкритого акціонерного
товариства «Кіровоградський кар'єр»

до відповідача: Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Кіровоградській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

Відкрите акціонерне товариство
«Кіровоградський кар'єр» звернулося з
позовом до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень:

- № від 10 жовтня 2012 р., яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 488 041,00 грн.
основного платежу та 122 010,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № від 10 жовтня 2012 р., яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 5 600 449,00 грн. основного платежу
та 16 310,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів);

- № від 10 жовтня 2012 р., яким
позивачу зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в розмірі 7 095
528,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що не допускав порушень при
формуванні податкового кредиту з ПДВ
та валових витрат, а тому вважає
податкові повідомлення-рішення такими,
що не відповідають чинному
законодавству.

Відповідачем до суду подано
заперечення на позовну заяву
відповідно до змісту якого, позов ним
не визнається у повному обсязі.

На підставі ухвали від 20.11.2014 р. розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження у відповідності до ст.122
КАС України.

Дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

В період з 03 по 21 вересня 2012 року
посадовими особами відповідача
здійснено виїзну планову
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2011 р. по 30.06.2012 р., за
результатами якої складено акт від
28.09.2012 року №131/22-5/00292155, висновками
якого, зокрема, є порушення, на думку
відповідача:

- п.п.135.5.4, 135.5.5 п.135.5 ст.135, п.138.1, п.138.2,
п.138.4, п.138.8, п.138.10 ст.138, п.п.159.1.2 п.159.1 ст.159
Податкового кодексу України (далі - ПК
Ураїни) від 02.12.2010 р. №2755-VІ (із змінами
та доповненнями), в результаті чого
підприємством занижено податок на
прибуток на загальну суму 5 600 449,00
грн., у тому числі:

- за 3-й квартал 2011 р. на 4 907 232,00 грн.,

- за 4-й квартал 2011 р. на 627 979,00 грн.,

- за 1-й квартал 2012 р. на 39 229,00 грн.,

- за 2-й квартал 2012 р. на 26 009,00 грн.,

та завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування за 2011 рік на суму 2 710
847,00 грн., в тому числі:

- за 3-й квартал 2011 р. в сумі 2 474
890,00 грн.,

- за 4-й квартал 2011 р. в сумі 235 956,00
грн.,

за 2012 рік на суму 7 095 528,00 грн.,
в тому числі:

- за 1-й квартал в сумі 4 505 405,00 грн.,

- за 2-й квартал 2012 р. в сумі 2 590
123,00 грн.

- п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України,
порядок заповнення і подання
податкової звітності з ПДВ,
затверджений наказом ДПА України від
25.01.11 р. №41, який зареєстрований в
Мін'юсті України 16.02.2011 р. за №197/18935, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 488 041,00 грн., в тому
числі: за липень 2011 р. на суму 138 814,00
грн., за серпень 2011 р. на суму 64 146,00
грн., за жовтень 2011 р. на суму 141 355,00
грн., за листопад 2011 р. на суму 143
726,00 грн. (а.с.14-32 Т.1).

У зв'язку з виявленими порушеннями
відповідачем прийнято оскаржувані
податкові повідомлення-рішення (а.с.11-13
Т.1).

Підставою для визначення позивачу сум
податкових зобов'язань із податку на
прибуток став висновок контролюючого
органу, викладений в акті перевірки про
заниження доходів по рядку 03
податкової декларації «Інші доходи» в
загальній сумі 402 801,00 грн., яке
виникло, на думку відповідача, з
наступних причин:

- в порушення п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК
України до складу доходу за 4-й квартал
2011 р. не включено безнадійну
кредиторську заборгованість на суму 92
143,00 грн.;

- в порушення п.п.135.5.5 п.135.5 ст.135 ПК
України до складу доходу не включено
поворотну фінансову допомогу в
загальній сумі 310 658,00 грн., в тому
числі за 1-й квартал 2012 р. в сумі 186 807,00
грн. та за 2-й квартал 2012 р. в сумі 123
851,00 грн., яка залишилась неповернутою
до кінця звітного податкового періоду.

Судом встановлено, що 17 січня 2007 року
між позивачем (покупець) та ТОВ
«Агротех-Оіл» (продавець) укладено
договір купівлі-продажу №44 на поставку
паливо-мастильних матеріалів. Пунктом
6.1 та 6.2 даного договору встановлений
строк його дії з моменту підписання й
до 30.06.2007 року, а в частині
взаєморозрахунків - до повного їх
завершення. Також, даним договором
передбачено, якщо за 30 днів до
закінчення строку дії договору жодна
сторона письмово не заявляє про його
розірвання, то договір вважається
продовженим до 31.12.2008 р. Окрім того,
відповідно до п.3.2. договору оплата
здійснюється протягом п'яти
банківських днів з моменту
відвантаження товару (а.с.171 Т.2).

Згідно картки субрахунку 631
«Розрахунки з постачальниками» ВАТ
«Кіровоградський кар'єр» по
контрагенту ТОВ «Агротех-Ойл» станом
на 01.10.2008 р. рахується кредиторська
заборгованість в сумі 159 293,07 грн.
Також, в жовтні-грудні по вказаному
рахунку відображено перерахування
коштів постачальнику в сумі 82 400,00
грн. Станом на 31.12.2008 р. по обліку
позивачем відображено кредиторську
заборгованість ТОВ «Агротех-Оіл» в
сумі 96 143,07 грн. (а.с.172 Т.2).

Судом встановлено, що в січні-лютому 2009
р. згідно картки субрахунку 631 по
контрагенту ТОВ «Агротех-Оіл»
проведено оплату за придбане дизельне
паливо в сумі 4 000,00 грн., що
підтверджується випискою з
розрахункового рахунку (а.с.205-207 Т.2).
Станом на 31.03.2009 р. кредиторська
заборгованість ТОВ «Агротех-Ойл»
складала 92 143,07 (а.с.205 Т.2).

За даними облікових регістрів по
субрахунку 631 заборгованість
залишалась незмінною до грудня 2011 року
та в цьому місяці перенесена на рахунок
55 "Довгострокова заборгованість".

У відповідності до ст.256 та 257
Цивільного кодексу України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК
України, безповоротна фінансова
допомога - це сума заборгованості
одного платника податків перед іншим
платником податків, що не стягнута
після закінчення строку позовної
давності.

Підпунктом 14.1.11 пунктом 14.1 статті 14 ПК
України, безнадійна заборгованість -
заборгованість, що відповідає одній з
таких ознак, зокрема, заборгованість за
зобов'язаннями, щодо яких минув строк
позовної давності.

Згідно з п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України,
інші доходи включають, зокрема,
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Крім того, з квітня 2010 року позивач
перебуває в процедурі банкрутства.
Ухвалою від 29.07.2011 року затверджено
реєстр вимог кредиторів, до яких не
ввійшла сума заборгованості перед ТОВ
«Агротех-Ойл» в розмірі 92 143,07 грн.
(а.с.19-36 Т.5).

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що кредиторська
заборгованість ТОВ «Агротех-Оіл» в
сумі 92 143,07 грн. вважається
безнадійною та відноситься до складу
доходів позивача, а тому суд приходить
до висновку про заниження позивачем
суму валових доходів за І квартал 2012
року в сумі 92 143,07 грн.

Судом встановлено, що між позивачем
(позичальник) та фізичною особою ОСОБА_1
(позикодавець) укладено договори
зворотної фінансової допомоги,
предметом яких є надання позичальнику
грошових коштів. Згідно договорів
строк повернення фінансової допомоги
становить 30 днів із дня пред'явлення
позикодавцем вимоги. Відповідно
договорів надається фінансова
допомога:

- по договору від 21.02.2012 р. в сумі 180
806,70 грн., зазначенні грошові кошти
оприбутковані, що підтверджується
касовим ордером (а.с.209-210 Т.2);

- по договору від 18.05.2012 р. в сумі 123
850,88 грн., зазначенні грошові кошти
оприбутковані, що підтверджується
касовим ордером (а.с.211-212 Т.2);

- по договору від 27.02.2014 р. в сумі 6 000,00
грн., зазначенні грошові кошти надійшли
на розрахунковий рахунок позивача та
відображені по бухгалтерському обліку
(а.с.213-214 Т.2).

Судом встановлено, що в лютому 2012 року
позивачем в бухгалтерському обліку
відображено отримання фінансової
допомоги на суму 186 806,70 грн. (по
договорах від 21.02.2012 р. та від 27.02.2012 р.).
Станом на 31.03.2012 р. кредиторська
заборгованість склала 184 660,60 грн.

Також, в травні 2012 р. відображено
отримання фінансової допомоги в сумі 1
238 050,88 грн. Окрім цього, в травні
та червні 2012 р. по зазначеній відомості
відображено повернення коштів в сумі 1
593,51 грн. Станом на 30.06.2012 р. по
субрахунку 685 відображено кредиторську
заборгованість в сумі 306 917,97 грн.
(а.с.43-44 Т.4).

Тобто за даними бухгалтерського обліку
позивача на кінець звітних періодів
залишилась непогашеною кредиторська
заборгованість станом на 31.03.2012 року - 184
661,00 грн., станом на 30.06.2012 року - 306 918,00
грн.

У відповідності до п.п.135.5.5 п.135.5 ст.135 ПК
України, інші доходи включають,
зокрема, суми поворотної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді, що
залишаються неповерненими на кінець
такого звітного періоду, від осіб, які
не є платниками цього податку (в тому
числі нерезидентів), або осіб, які
згідно із цим Кодексом мають пільги з
цього податку, в тому числі право
застосовувати ставки податку нижчі,
ніж установлені пунктом 151.1 статті 151
цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивачем
занижено дохід, що враховується при
визначенні об'єкта оподаткування, на
суму отриманої та неповернутої
фінансової допомоги в загальній сумі 306
918,00 грн., а не в сумі 310 658,00 грн., як
вказано в акті.

Ухвалою від 18.11.2013 року по даній справі
призначено судову економічну
експертизу, в ході проведення якої
судовим експертом Кіровоградського
відділення Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз встановлено, що об'єкт
оподаткування податком на прибуток за
даними експертизи становив в 2-3 кв.2011
року, 2-4 кв. 2011 року, 1 кв. 2012 року та
півріччі 2012 року від'ємні значення, що
виключає обов'язок сплати до бюджету
податкових зобов'язань в зв'язку з
допущеними порушеннями, а саме -
заниженням позивачем суми валових
доходів за І квартал 2012 року в сумі 92
143,07 грн. та 184 661,00 грн., а також за
півріччя 2012 року в сумі 306 918,00 грн.

В акті перевірки від 28.09.2012 року
№131/22-5/00292155 вказано про завищення
позивачем витрат в сумі 33 780 368,00
грн., а саме:

- у рядку 05 податкової декларації
«Витрати операційної діяльності» на
загальну суму 2 049 975,00 грн.:
завищення виникло внаслідок
подвійного включення до складу витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, собівартості придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг);

- у рядку 05 податкової декларації
«Витрати операційної діяльності» на
загальну суму 2 334 706,00 грн.:
завищення виникло за рахунок
здійснення збиткової реалізації;

- у рядку 05.1 податкової декларації
«Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)» на загальну суму 2 715
082,00 грн.: завищення виникло внаслідок
відображення у складі витрат операцій
по нікчемному правочину з ПП
«Триаксон»;

- у рядку 05.1 податкової декларації
«Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)» на загальну суму 2 633 975,00
грн.: завищення виникло внаслідок
відображення у складі витрат невірно
визначеної амортизації;

- у рядку 06.5 податкової декларації
«Інші витрати звичайної діяльності та
інші операційні витрати» на загальну
суму 21 335 783,00 грн.: завищення виникло
внаслідок незменшення витрат на
вартість заборгованості, визнаної
судом безнадійною;

- у рядку 06.5 податкової декларації
«Від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
року» (від'ємне значення р.07 податкової
декларації за 2011 р.) на загальну суму 2
710 847,00 грн. за рахунок завищення
витрат за 3-4 квартали 2011 р. (а.с.18 Т.1).

Податковий орган в акті перевірки
зазначає, що товариством до складу
витрат собівартості придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг) двічі включено суму
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування, що
підтверджується даними Головної книги,
оборотно-сальдовими відомостями по
рахунках 23.0, 23.1, 23.3, 23.4, 90, 91, 92, 93 та
первинними документами (а.с.21 зі
зворотного боку Т.1).

У відповідності до п. 5.2 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 22.12.2010 р. №984, у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно, зокрема, чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті законодавчих
актів, що порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення.

Судом встановлено, що в акті перевірки
не вказано які господарські операції
позивачем віднесені до витрат двічі, не
зазначені первинні документи та інші
документи, що підтверджують наявність
факту порушення, а тому висновок в
частині завищення позивачем валових
витрат на загальну суму 2 049 975,00
грн. внаслідок подвійного включення до
складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування є
необґрунтованим.

Також податковим органом встановлено,
що позивачем в порушення п.138.1, 138.2 ст.138
ПК України завищено витрати на
загальну суму 2 334 706,00 грн., в т.ч.
за І квартал 2012 р. на 1 199 868,00 грн.
та за ІІ квартал 2012 р. на 1 134 838,00
грн. - внаслідок здійснення збиткової
реалізації товарів (робіт, послуг).
Даного висновку податковий орган
дійшов шляхом співставлення даних
Головних книг по дебету та по кредиту
рах.79 «Фінансові результати» (а.с.16-17
Т.1).

У відповідності до Інструкції про
застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 30.11.1999 р. 291 на
субрахунку 791 "Результат операційної
діяльності" визначається прибуток
(збиток) від операційної діяльності
підприємства. За кредитом субрахунку
відображається в порядку закриття
рахунків сума доходів від реалізації
готової продукції, товарів, робіт,
послуг та від іншої операційної
діяльності (рахунки 70 "Доходи від
реалізації", 71 "Іншій операційний
дохід"), за дебетом - сума в порядку
закриття рахунків обліку собівартості
реалізованої готової продукції,
товарів, робіт і послуг;
адміністративних витрат, витрат на
збут, інших операційних витрат (90
"Собівартість реалізації", 92
"Адміністративні витрати", 93 "Витрати на
збут", 94 "Інші витрати операційної
діяльності").

Згідно з п.138.1 ст.138 ПК України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

У відповідності до п.138.2 ст.138 ПК
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України,
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Підпунктом 14.1.228 пункту 14.1 статті
14 ПК України, визначено, що
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
цілей розділу III цього Кодексу -
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Статтею 139 ПК України визначено
склад витрат, які не враховуються при
обчисленні оподаткованого прибутку. До
складу таких витрат не включаються:

- витрати, не пов'язані з провадженням
господарської діяльності;

- платежі платника податку в сумі
вартості товару на користь комітента,
принципала тощо за договорами комісії,
агентськими договорами та іншими
аналогічними договорами, перераховані
платником на виконання цих договорів;

- витрати на погашення основної суми
отриманих позик, кредитів;

- витрати на придбання, виготовлення,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію та інше поліпшення
основних засобів та витрати, пов'язані
з видобутком корисних копалин, а також
з придбанням (виготовленням)
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації;

- суми податку на прибуток, а також
податків, установлених пунктом 153.3
статті 153 та статтею 160 цього Кодексу;
податку на додану вартість, включеного
до ціни товару (роботи, послуги), що
придбаваються платником податку для
виробничого або невиробничого
використання, податків на доходи
фізичних осіб, які відраховуються із
сум виплат таких доходів згідно з
розділом IV цього Кодексу.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що право платника податку на включення
витрат до складу витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкту
оподаткування, визначається тим, чи
входять такі витрати в перелік
наведений в ст.138 ПК України. Крім того,
для віднесення до складу вказаних
витрат за вимогами ст.139 ПК України
витрати мають бути обов'язково
пов'язанні з господарською діяльністю
підприємства.

Судом встановлено, що підприємство є
збитковим: за результатами
господарської діяльності І кварталу 2012
року облікові збитки становили 1 436 118,00
грн., ІІ кварталу 2012 року - 2 733655,00 грн.
Однак, в акті перевірки відсутній
аналіз причин виникнення збитків. Крім
того, дані Головної книги по зазначених
субрахунках відображені в акті
перевірки (таблиця №2) з помилками (в
березні та червні 2012 р.), внаслідок чого
результат наведений в таблиці №3 акту
перевірки не відповідає дійсності.

Окрім цього, суд зазначає, що зменшення
витрат на суму отриманих облікових
збитків, відображених по
бухгалтерському обліку платника
податку Податковим кодексом України не
передбачено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
висновок податкового органу про
завищення задекларованих витрат у
рядку 05 податкової декларації «Витрати
операційної діяльності» за І та ІІ
квартали 2012 р. в загальній сумі 2 334
706,00 грн. є безпідставним.

В ході перевірки податковий орган
дійшов висновку, що позивачем завищено
суму витрат за 4-й квартал 2011 року на 2
633 975,00 грн. Як зазначається в акті
перевірки, посадові особи підприємства
надали пояснення, що до складу витрат
4-го кварталу були включені
амортизаційні відрахування за 1-й
квартал 2011 р. в сумі 3 800 016,00 грн.
Однак, попередньою перевіркою,
результати якої викладені в акті від
24.11.2011 р. №165/23-1/00292155 було встановлено,
що право на нарахування амортизації по
сортувально-дробильному обладнанню
вартістю 38 000 151,99 грн. ВАТ
«Кіровоградський кар'єр» мало з 2-го
кварталу 2011 р., оскільки за даними
бухгалтерського обліку підприємства
дане обладнання було введено в
експлуатацію в І кварталі 2011 р. Отже, за
висновками податкового органу
нарахування амортизації на нове
обладнання в І кварталі 2011 р. є
порушенням п.п.8.3.1, п.п.8.3.5 п.8.3 ст.8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (а.с.20-21 Т.1).

Відповідно до п.2 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідних положень» ПК
України передбачено, що платники
податку на прибуток підприємств
складають наростаючим підсумком та
подають декларацію з податку на
прибуток за такі звітні податкові
періоди: другий квартал, другий і
третій квартали та другий - четвертий
квартали 2011 року. Декларація за перший
квартал 2011 року складається відповідно
до норм Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

У відповідності до п.8.1.1 п.8.1.ст. 8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994 р.
№334/94-ВР (далі - ЗУ №334/94-ВР), під терміном
"амортизація" основних фондів і
нематеріальних активів слід розуміти
поступове віднесення витрат на їх
придбання, виготовлення або
поліпшення, на зменшення скоригованого
прибутку платника податку у межах норм
амортизаційних відрахувань,
установлених цією статтею.

Підпунктом 8.3.1 пункту 8.3 статті 8
ЗУ №334/94-ВР, сума амортизаційних
відрахувань звітного періоду
визначається як сума амортизаційних
відрахувань, нарахованих для кожного
із календарних кварталів, що входять до
такого звітного періоду (далі -
розрахункові квартали). Сума
амортизаційних відрахувань кварталу,
щодо якого проводяться розрахунки
(розрахунковий квартал), визначаються
шляхом застосування норм амортизації,
визначених пунктом 8.6 цієї статті, до
балансової вартості груп основних
фондів на початок такого
розрахункового кварталу.

Згідно п.п.8.3.5 п.8.3 ст.8 ЗУ №334/94-ВР,
облік балансової вартості основних
фондів, які підпадають під визначення
груп 2, 3 і 4, ведеться за сукупною
балансовою вартістю відповідної групи
основних фондів незалежно від часу
введення в експлуатацію таких основних
фондів. При цьому окремий облік
балансової вартості індивідуальної
матеріальної цінності, що входить до
складу основних фондів груп 2, 3 або 4, з
метою оподаткування не ведеться.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що нарахування амортизації
має здійснюватись з кварталу,
наступному за кварталом
оприбуткування основних засобів
незалежно від фактичного здійснення
розрахунків за такі основні фонди та
часу введення їх в експлуатацію, в
даному випадку з 1-го кварталу 2011 року.

Відповідно до п.п.145.1.2 п.145.1 ст.145 ПК
України, нарахування амортизації
здійснюється протягом строку
корисного використання (експлуатації)
об'єкта, який встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкта активом (при зарахуванні на
баланс), але не менше ніж визначено в
пункті 145.1 і призупиняється на період
його виводу з експлуатації (для
реконструкції, модернізації, добудови,
дообладнання, консервації та інших
причин) на підставі документів, які
свідчать про виведення таких основних
засобів з експлуатації).

Згідно п.п.145.1.5 п.145.1 ст.145 ПК України,
амортизація основних засобів
нараховується із застосуванням таких
методів:

- прямолінійного, за яким річна сума
амортизації визначається діленням
вартості, яка амортизується, на строк
корисного використання об'єкта
основних засобів;

- зменшення залишкової вартості, за
яким річна сума амортизації
визначається як добуток залишкової
вартості об'єкта на початок звітного
року або первісної вартості на дату
початку нарахування амортизації та
річної норми амортизації. Річна норма
амортизації (у відсотках) обчислюється
як різниця між одиницею та результатом
кореня ступеня кількості років
корисного використання об'єкта з
результату від ділення ліквідаційної
вартості об'єкта на його первісну
вартість;

- прискореного зменшення залишкової
вартості, за яким річна сума
амортизації визначається як добуток
залишкової вартості об'єкта на початок
звітного року або первісної вартості
на дату початку нарахування
амортизації та річної норми
амортизації, яка обчислюється
відповідно до строку корисного
використання об'єкта і подвоюється;

- кумулятивного, за яким річна сума
амортизації визначається як добуток
вартості, яка амортизується, та
кумулятивного коефіцієнта.
Кумулятивний коефіцієнт
розраховується діленням кількості
років, що залишаються до кінця строку
корисного використання об'єкта
основних засобів, на суму числа років
його корисного використання;

- виробничого, за яким місячна сума
амортизації визначається як добуток
фактичного місячного обсягу продукції
(робіт, послуг) та виробничої ставки
амортизації. Виробнича ставка
амортизації обчислюється діленням
вартості, яка амортизується, на
загальний обсяг продукції (робіт,
послуг), який підприємство очікує
виробити (виконати) з використанням
об'єкта основних засобів.

Відповідно до п.145.1.9 п.145.1 ст. 145 ПК
України, нарахування амортизації в
цілях оподаткування здійснюється
підприємством за методом, визначеним
наказом про облікову політику з метою
складання фінансової звітності, та
може переглядатися в разі зміни
очікуваного способу отримання
економічних вигод від його
використання. Нарахування амортизації
за новим методом починається з місяця,
наступного за місяцем прийняття
рішення про зміну методу амортизації.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу від 10.01.2011 р. №1 нарахування
амортизацій в цілях оподаткування та з
метою складання фінансової звітності
починаючи з ІІ кварталу 2011 р.
здійснюється за прямолінійним методом.

Як вбачається із
оборотно-сальдових відомостей та
оборотних відомостей по субрахунках 131,
132, 133, 135, 137, 138 у співставленні з даними
Головної книги та балансу підприємства
на 31.12.2011 р. за періоди ІІ-ІV квартали 2011
року нараховано зносу нематеріальних
активів за ІІ квартал в сумі 1 164
114,91 грн., за ІІІ квартал - 1 164 114,00
грн., за ІV квартал 1 166 041,47 грн.,
загалом за 9 місяців 2011 р. нарахування
амортизації відображено у сумі 3 494
271,29 грн. За І квартал 2011 р. амортизація
становила 4 431 082,00 грн. (а.с.216-221 Т.3).
Амортизацію нового обладнання
відображено в декларації за І квартал
2011 р., тому для включення цієї ж суми до
витрат ІV кварталу підстави відсутні, а
тому висновок податкового органу про
завищення задекларованих витрат у
рядку 05.1 податкової декларації
«Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)» на загальну суму 2 633
975,00 грн. є безпідставним.

Вказаний висновок також
підтверджується висновком
судово-економічної експертизи №1743, 1744
від 29.08.2014 року (а.с.238-239 Т.4).

Як описано вище, ухвалою
Господарського суду Кіровоградської
області від 29.07.2011 року по справі №11/19
за заявою кредиторів до боржника ВАТ
«Кіровоградський кар'єр» визнано
грошові вимоги кредиторів та
затверджено реєстр вимог кредиторів.
За даними бухгалтерського обліку
станом на 01.07.2011 року рахується
кредиторська заборгованість по
контрагентах, зазначених в ухвалі суду
на загальну суму 21 335 783,05 грн., яка
відповідно до п.п.159.1.2 п.159.1 ст.159 ПК
України повинна була б віднесена на
зменшення витрат у ІІІ кварталі 2011 року
(а.с.21 Т.1).

З матеріалів справи вбачається, що з
квітня 2010 року позивач знаходиться в
процедурі банкрутства.

Судом встановлено, що відповідно до
ухвали Господарського суду
Кіровоградської області від 29.07.2011 р. по
справі №11/19 затверджено реєстр вимог
кредиторів всього на загальну суму 218
364 876,91 грн., з яких 112 618 970,44
грн. - заборгованість суб'єктів
господарювання за поставлені товари
(послуги, роботи), решта суми -
заборгованість по інших податках,
зборах та неповернутому банківському
кредиту і відсотках за користування
кредитними коштами (а.с.75-82 Т.4).

Однак, у відповідності до п.5 підрозділу
4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК
України норми пункту 159.1 статті 159 цього
Кодексу не поширюються на
заборгованість, що виникла у зв'язку із
затримкою в оплаті товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, якщо заходи щодо
стягнення таких боргів здійснювалися
до набрання чинності розділом III цього
Кодексу.

При цьому, розділ ІІІ ПК України набрав
чинності з 01.04.2011 року, а справу про
банкрутство позивача розпочато в
квітні 2010 року, а тому посилання в акті
перевірки на недотримання позивачем
п.п.159.1.2 п.159.1 ст.159 ПК України є
необґрунтованим.

Пунктом 5 підрозділу 4 розділу ХХ
«Перехідні положення» ПК України
встановлено, що платник податку -
покупець зобов'язаний збільшити доходи
на суму непогашеної заборгованості (її
частини), визнаної у порядку досудового
врегулювання спорів або судом чи за
виконавчим написом нотаріуса, у
податковому періоді, на який припадає
перша з подій:

а) або 90-й календарний день з дня
граничного строку погашення такої
заборгованості (її частини),
передбаченого договором, або визнаної
претензією;

б) або 30-й календарний день від дня
ухвалення рішення судом про визнання
(стягнення) такої заборгованості (її
частини) або вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

Заборгованість, попередньо віднесена
до складу витрат або відшкодована за
рахунок страхового резерву, яка
визнається безнадійною внаслідок
недостатності активів покупця,
визнаного банкрутом у встановленому
порядку або внаслідок її списання
згідно з умовами мирової угоди,
укладеної відповідно до законодавства
з питань банкрутства, не змінює
податкових зобов'язань як покупця, так
і продавця у зв'язку з таким визнанням.

Відповідно до п.4 ст.12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 р. №2343-ХІІ (далі - Закон
України №2343-ХІІ) визначено, що
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства, не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків
і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з п.7 ст.12 Закону України №2343-ХІІ,
дія мораторію припиняється з дня
припинення провадження у справі про
банкрутство.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що висновок податкового
органу про завищення позивачем витрат
на загальну суму 21 335 783,00 грн.
внаслідок не зменшення витрат на
вартість заборгованості, визнаної
судом безнадійною, є безпідставним.

В акті перевірки також вказано на
порушення позивачем п.138.1, п.138.2, п.138.4,
п.138.8 ст.138 ПК України, внаслідок чого
завищено задекларовані показники у
податковій декларації за півріччя 2012
року у рядку 06.5 «Від'ємне значення
об'єкта оподаткування попереднього
звітного року (від'ємне значення р.07
податкової декларації за 2011 рік) на
загальну суму 2 710 847,00 грн.(а.с.21
Т.1).

Судом встановлено, що відповідно до
декларації за І квартал 2011 року
від'ємне значення об'єкта
оподаткування становило (-6 017 114,00
грн.).

У відповідності до п.150.1 ст.150 ПК
України, якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
податкового року є від'ємне значення,
то сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат першого
календарного кварталу наступного
податкового року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням зазначеного від'ємного
значення попереднього року у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу ХХ
«Перехідних положень» ПК України,
пункт 150.1 статті 150 Кодексу
застосовується у 2011 році з урахуванням
такого, якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
першого кварталу 2011 року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
другого календарного кварталу 2011 року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

На підставі п.151.1 ст.150 та п.3 підрозділу 4
розділу ХХ ПК України позивач мав право
на включення до витрат ІІ, ІІ-ІІІ та
ІІ-ІV кварталів 2011 року від'ємного
значення, отриманого за результатами І
кварталу 2011 року.

В ході розгляду справи встановлено, що
від'ємне значення об'єкта
оподаткування отриманого в І кварталі
2011року (-6 017 114,00 грн.), було
включено до витрат ІІ кварталу 2011 року
(ряд.06.6) та до витрат ІІ-ІІІ кварталів 2011
року (ряд.06.6) (а.с.89-90 Т.1). При цьому,
згідно декларації за ІІ-ІV квартали 2011
року від'ємне значення об'єкта
оподаткування до витрат не віднесено
(а.с.127-128 Т.1). Відповідно до податкової
декларації за ІІ-ІV квартали 2011 року
об'єкт оподаткування також становив
від'ємне значення в сумі (-2 710 847,00
грн. (ряд.07), яке задекларовано у складі
витрат І кварталу 2012 року (ряд.06.5)
(а.с.150-151 Т.1).

З урахуванням вищевикладеного
вбачається, що на остаточний висновок
щодо заниження (завищення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування впливає
результат за ІІ-ІV квартали 2011 року,
оскільки саме цю суму від'ємного
значення підприємство має право
віднести до витрат наступного
податкового періоду та врахувати її до
повного погашення. Проте, даний період
податковим органом під час перевірки
не досліджувався, а матеріалів справи
не можливо встановити підстави для
зменшення витрат ІІ-ІV кварталів 2011
року на суму від'ємного значення І
кварталу 2011 року (- 6 017 114,00 грн.), а
також не можна встановити підстави для
відображення в податковій декларації
за І квартал 2012 року від'ємного
значення попереднього періоду в
розмірі 100%, замість 25%, як це
передбачено Законом України №4838 від
24.05.2012 р.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що від'ємне
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в сумі 7 095 528,00 грн.
зменшене за податковим
повідомленням-рішенням № від 10
жовтня 2012 р. необґрунтовано, а тому таке
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

В акті перевірки податковий орган
дійшов висновку про завищення
позивачем задекларованих витрат в
загальній сумі 2 715 082,00 грн. та
податкового кредиту з ПДВ в сумі 234
207,00 грн. в частині взаємовідносин з ПП
«Триаксон», які, на думку
Кіровоградської ОДПІ, не носять
реального характеру.

Судом встановлено, що позивачем до
податкового кредиту ПДВ в
липні-вересні 2011 р. віднесено 234 207,00
грн., за податковими накладними,
виданими ПП «Триаксон» з придбання
дизпалива, на підставі договору від
09.09.2010 р., а 2 715 082,00 грн. - до
валових витрат (а.с.69-87, 103-120, 140-150 Т.3).

Даний товар позивачем оприбутковано
відповідно до накладних (а.с.89, 121, 151-152
Т.3). Оплату вартості придбаного товару
позивачем здійснено в повному обсязі,
що підтверджується виписками по
рахунку (а.с.90-102, 122-139, 153-182 Т.3).

Кіровоградською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області вважає, що
податкові накладні видані ПП
«Триаксон» за господарськими
операціями, які не носили реального
характеру та не відбулися в об'єктивній
дійсності.

У відповідності до змісту п.138.2 ст.138
Податкового кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З аналізу зазначених норми суд вбачає,
що визначальним фактором для
формування витрат та податкового
кредиту платником податку є подальше
використання таких товарів (основних
фондів) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку.

Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Тобто обов'язковими ознаками
господарської діяльності є здійснення
її суб'єктами господарювання у сфері
суспільного виробництва; спрямування
її на виготовлення та реалізацію
продукції, виконання робіт чи надання
послуг. При цьому результати
зазначеної діяльності - продукція,
роботи чи послуги - мають вартісний
характер і цінове вираження.

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ одним із
видів діяльності ВАТ «Кіровоградський
кар'єр» є, зокрема, добування піску,
гравію, глин і каоліну, а також оптова
торгівля деревиною, будівельними
матеріалами та санітарно-технічним
обладнанням (а.с.83 Т.4).

Судом встановлено, що ВАТ
«Кіровоградський кар'єр» придбане
дизельне паливо використовувало у
власній господарській діяльності, що
підтверджується договором, актом
приймання-передачі транспортних
засобів, технічними паспортами та
подорожніми листами (а.с.188-191, 195-215 Т.3).

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що витрати понесені
позивачем за господарськими
операціями з ПП «Триаксон»,
безпосередньо пов'язані з
господарською діяльністю позивача.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

При цьому в пункті 198.2 ст.198 Податкового
кодексу України (в редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у Податковому
кодексі України передбачено єдину
підставу для формування податкового
кредиту, а саме - наявність у платника
податку (покупця) належно оформленої та
виданої податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач сформував податковий кредит на
підставі належно оформлених
податкових накладних, виданих йому
контрагентом у перевіряємому періоді.
При цьому ПП «Триаксон» на момент її
виписки був зареєстрований платником
податку на додану вартість, що не
заперечується відповідачем, а тому,
відповідно до вимог п.201.8 та п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України мав
обов'язок нараховувати податок на
додану вартість та виписувати
податкові накладні.

Окрім цього, Кіровоградська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області під час
перевірки дійшла висновку про те, що
правочини позивача з ПП «Триаксон» є
нікчемними, оскільки, на її думку,
вчинені без мети настання реальних
правових наслідків.

Згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу
України, фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Такий правочин визнається
судом недійсним.

З системного аналізу вищевказаних норм
вбачається той факт, що повноваженнями
щодо визнання правочину недійсним із
мотивів порушення публічного порядку,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним (нікчемний правочин),
органи податкової служби не наділені,
оскільки таке визнання можливе в
судовому порядку, а тому суд вважає, що
висновки відповідача в частині
визнання правочинів нікчемними,
покладені в основу для визначення
податкових зобов'язань позивачеві,
вимогам чинного законодавства не
відповідають оскільки вчинені поза
межами законодавчо визначених
повноважень та з перейняттям
компетенції судових органів. Висновок
податкового органу про нікчемність
правочинів, які на його думку, вчинені з
метою, що суперечить інтересам держави
та порушують публічний порядок не може
бути беззаперечним доказом такої
нікчемності, а повинен доводитись в
судовому порядку шляхом подання
відповідного позову на виконання
законодавчо визначених повноважень.

Таким чином, висновок податкового
органу про завищення податкового
кредиту в липні та листопаді 2011 року в
зв'язку з віднесенням до його складу
операцій з ПП «Триаксон» є
безпідставним, а тому податкове
повідомлення-рішення № від 10
жовтня 2012 року в цій частині підлягає
скасуванню.

В ході перевірки податковим органом
встановлено, що позивач включив до
податкового кредиту за листопад 2011
року податкову накладну від 28.11.2011 року
№4 видану ТОВ «Гранекспорт». Зазначена
податкова накладна не була
зареєстрована в електронному реєстрі
отриманих податкових накладних, як
передбачено п.201.10 ст.201 ПК України та не
надана до перевірки.

Судом встановлено, що відповідно до
додатку №5 декларації з ПДВ та реєстру
отриманих податкових накладних за
листопад 2011 року до складу податкового
кредиту віднесено операції з придбання
ТМЦ у «Гранекспорт» по податковій
накладній №4 від 28.11.2011 року на суму 862
543,36 грн. (в т.ч. ПДВ 143 757,23 грн.) (а.с.40-58
Т.2).

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, при
здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Згідно п.50.1 ст.50 ПК України, у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Судом встановлено, що відповідно до
реєстру отриманих податкових
накладних за січень 2012 року позивачем
самостійно внесені наступні
коригування, а саме з податкового
кредиту за листопад 2011 року знято суму
ПДВ 143 757,23 грн. по податковій
накладній №4 від 28.11.2011 року виданої ТОВ
«Гранекспорт», а суму ПДВ віднесено від
цього ж контрагента по податкових
накладних від 28.11.2011 року №4 та №7
(а.с.64-72 Т.2).

Таким чином, висновок податкового
органу про завищення податкового
кредиту в листопаді 2011 року в зв'язку з
віднесенням до його складу операцій з
ТОВ «Гранекспорт» по податковій
накладній №4 від 28.11.2011 року є
безпідставними, а тому податкове
повідомлення-рішення № від 10
жовтня 2012 року в цій частині підлягає
скасуванню.

З огляду на безпідставність визначення
основного зобов'язання оскаржуваними
податковими повідомленнями-рішеннями,
скасуванню підлягають і штрафні
санкції.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, сплачений
позивачем судовий збір у розмірі 2 146,00
грн. підлягає присудженню з Державного
бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 10 жовтня 2012 року, винесене
Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією Кіровоградської
області Державної податкової служби,
яким Відкритому акціонерному
товариству «Кіровоградський кар'єр»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
488 041,00 грн. основного платежу та 122
010,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 10 жовтня 2012 року, винесене
Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією Кіровоградської
області Державної податкової служби,
яким Відкритому акціонерному
товариству «Кіровоградський кар'єр»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на суму 5 600 449,00
грн. основного платежу та 16 310,00
грн. штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів).

4. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 10 жовтня 2012 року, винесене
Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією Кіровоградської
області Державної податкової служби,
яким Відкритому акціонерному
товариству «Кіровоградський кар'єр»
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в розмірі 7 095 528,00 грн.

Присудити Відкритому акціонерному
товариству «Кіровоградський кар'єр»,
, судовий збір у розмірі
2 146,00 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в 10-
денний строк з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -
з дня отримання копії постанови у
повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
С.В. Дегтярьова