Справа № 351/711/13-а, 2а-351/43/13
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.
Справа № 876/7910/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Довгополова О.М.

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу представника позивача - ОСОБА_1
на постанову Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 26
квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про стягнення недоотриманої
суми щорічної допомоги на
оздоровлення,-

В С Т А
Н О В И В :

18 березня 2013 року позивач звернулася з
позовом до суду про визнання дій
відповідача щодо відмови у перерахунку
та виплаті недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними,
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ч. 4 ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2012 рік.

Позивач посилався на те, що вона є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи та є
інвалідом 2 групи. В порушення вимог
статті 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка передбачає виплату
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат, дана допомога 2012 році
виплачувалась не у повному розмірі.

Оскаржуваною постановою в задоволенні
позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив представник
позивача ОСОБА_1. Вважає, що постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та підлягає скасуванню з підстав
викладених в апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову
про задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суду приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом ІІ групи захворювання,
пов'язаного із наслідками
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується відповідним
посвідченням та довідкою МСЕК (а.с.5).

Відповідно до ст. 48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції зі змінами
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007)
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІ групи, інвалідність яких
пов'язана із наслідками Чорнобильської
катастрофи виплачується в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Однак позивачу щорічна допомога на
оздоровлення виплачувалась відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали від
наслідків Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 120 грн., що підтверджується
листом Управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області № 03/339-24 від
05.02.2013 року.

Також, Законом передбачено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, а
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.
Міністерство праці і соціальної
політики України, як головний
розпорядник коштів, забезпечує через
місцеві органи праці та соціального
захисту населення виплату допомоги на
оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірах, на які затверджені кошториси
і які розраховані згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та від
12.07.2005 року №562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Розпорядники бюджетних коштів нижчого
рівня - управління праці та соціального
захисту населення, беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, як це
передбачено ст.51 Бюджетного кодексу
України.

Відповідно до підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" викладено в
наступній редакції: "Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України".

Відповідно до п.3 прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., №13, ст. 178 із наступними
змінами), застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших і сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Вищезазначені нормативно-правові акти
не зупинили дії положень статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше.

Таким чином, позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в розмірі, що
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562,
відтак відповідач діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому у задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Вищевикладена позиція суду
апеляційної інстанції відповідає
судовій практиці Вищого
адміністративного суду України (ухвала
від 03.04.2014 р., справа № К/800/47030/13).

Як наслідок, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про те, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити у
повному обсязі, у зв'язку із
недоведеністю та безпідставністю
таких.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке не
підлягає скасуванню.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до ч. 10 цієї статті
ухвала апеляційного суду є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу представника
позивача - ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 26 квітня 2013 року у справі №
351/711/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про стягнення недоотриманої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький