Справа № 818/1747/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.Справа № 818/1747/14

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ТОВ "Сумський
цукрово-пресувальний завод" на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 16.10.2014р.
по справі № 818/1747/14

за позовом ТОВ "Сумський
цукрово-пресувальний завод"

до Сумської обласної державної
адміністрації , Прокуратури
м.Суми

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Сумський цукрово-пресувальний
завод» звернувся до суду з
адміністративним позовом до Сумської
обласної державної адміністрації та
Прокуратури м. Суми в якому , після
уточнення позовних вимог , просив:
визнати незаконним та скасувати
Розпорядження Голови Сумської
обласної державної адміністрації №29
від 27 січня 1999року «Про пам'ятки
історії Сумської області», а саме п.65
«Павлівський цукрово-пресувальний
завод 1869-1909рр.» Розділу 3 «Пам'ятки
історії виробництва і техніки»;
визнати незаконною та скасувати
постанову прокурора м. Суми від 25
червня 2014 року про проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» у діяльності ТОВ «Сумський
цукрово-пресувальний завод».

Постановою Сумський окружний
адміністративний суд від 16 жовтня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

ТОВ «Сумський цукрово-пресувальний
завод» не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подали
апеляційну скаргу , вважають, що її
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати постанову суду
першої інстанції, прийняти нову , якою
задовольнити позов в повному обсязі.

Сумська обласна державна
адміністрація заперечує проти
задоволення вимог апеляційної скарги ,
вважає постанову законною та
обґрунтованою, а апеляційна скарга
такою, що не підлягає задоволенню .

Прокуратура м. Суми заперечує проти
вимог , викладених в апеляційній скарзі
, просить суд апеляційної інстанції
відмовити у ї задоволенні . постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
постанову суду першої інстанції,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається , що 27
січня 1999 року головою Сумської
обласної державної адміністрацій М.А.
Берфман було підписано розпорядження
№29 «Про пам'ятки історії Сумської
області» , в якому зазначено наступне:

«Відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України від 14 березня 1992 року
№ 131 "Про додаткові заходи щодо
забезпечення видання томів Зводу
пам'яток історії та культури України"
та від 12 серпня 1992 року № 466 "Про
затвердження Положення про державний
реєстр національного культурного
надбання" в області здійснено суцільне
обстеження виявлених станом на 12 січня
по точного року пам'яток історії і на
основі одержаних стосовно кожної з них
даних та вимог нововведеної методики
складені нау ково-довідкова
документація і відповідний до неї
перелік об'єк тів, які пропонуються для
включення до державного реєстру куль
турного надбання Сумської області.

З метою подальшого удосконалення
пам'яткоохоронної справи в області:

Затвердити поданий управлінням
культури обласної держав ної
адміністрації перелік виявлених
станом на 20 січня 1999 року пам'яток
історії, які пропонуються для
включення до державного реєстру
культурного надбання Сумської області
/додається/.

Районним державним адміністраціям,
виконкомам міських рад забезпечити
неухильне виконання вимог чинного
законодавства щодо схоронності
перелічених пам'яток історії.»

В розділі №3 вказаного додатку, а саме
«Пам'ятки історії виробництва і
техніки» під номером 65 зазначено
«Павлівський цукрово-рафінандний
завод 1869-1909 рр. - вул.Привокзальна, 4».

Позивач в обґрунтування вимоги про
скасування вказаного розпорядження
посилається на те, що розпорядження
видане неналежним органом та підписане
невідповідною посадовою особою, а
також те, що вказаний об'єкт
нерухомості не є пам'яткою історії.

Однак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
такі посилання позивача є
безпідставними та позов в цій частині
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Указом Президента України від 24.07.1995 №
640/95 "Про обласні, Київську та
Севастопольську міські, районні,
районні у містах Києві та Севастополі
державні адміністрації", відповідно до
якого утворена Сумська обласна
державна адміністрація та зазначено,
що державні адміністрації є
правонаступниками виконавчих
комітетів відповідних Рад щодо їх
зобов'язань, прав та обов'язків.

Відповідно до ч.3 Указу Президенту
України "Про Положення про місцеву
державну адміністрацію", встановлено,
що місцева державна адміністрація є
правонаступником виконавчих комітетів
відповідних Рад народних депутатів
щодо прийнятих ними рішень, взятих
зобов'язань та покладених на них
законодавством обов'язків у тій їх
частині, яка не суперечить Закону
України "Про Представника Президента
України" та Закону України "Про місцеві
Ради народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування".

Указом Президента України від 8 травня
1998 року №441/98, Берфмана М.А. призначено
головою Сумської обласної державної
адміністрації, а указом Президента
України від 30 березня 1999 року №304/99
№304/99 він був звільнений з вказаної
посади у зв'язку з переходом на іншу
роботу (а.с.185-186).

Позивач посилається на частину другу
статті 8 Закон України «Про охорону і
використання пам'яток історії та
культури», якою визначено, що виконавчі
комітети обласних, міських (міст
республіканського підпорядкування)
Рад народних депутатів затверджують
переліки пам'яток історії та культури
місцевого значення (стаття 17),
встановлюють зони їх охорони (стаття 29),
а також вирішують інші питання в галузі
охорони і використання пам'яток
історії та культури, віднесені до їх
відання законодавством Союзу РСР і
Української РСР.

Статтею 17 цього Закону передбачено, що
переліки пам'яток місцевого значення
затверджуються виконавчими комітетами
обласних, міських (міст
республіканського підпорядкування)
Рад народних депутатів.

Враховуючи, що Закон України «Про
охорону і використання пам'яток
історії та культури» прийнятий 13 липня
1978 року, тому у його тексті застосована
наступна термінологія «Виконавчий
комітет обласних Рад народних
депутатів». Із виданням Указу
Президента України «Про Положення про
місцеву державну адміністрацію» від
14.04.1992 № 252 пунктами 1, 3 уповноважено
представників Президента України
утворити на базі виконавчих комітетів
відповідних Рад народних депутатів, їх
відділів, управлінь та інших
структурних підрозділів державні
адміністрації областей, міст Києва і
Севастополя, районів, районів міста
Києва та припинити у зв'язку з цим
діяльність виконавчих комітетів, а
також установлено, що місцева державна
адміністрація є правонаступником
виконавчих комітетів відповідних Рад
народних депутатів щодо покладених на
них законодавством обов'язків у тій їх
частині, яка не суперечить Закону
України «Про Представника Президента
України» та Закону України «Про
місцеві Ради народних депутатів та
місцеве і регіональне самоврядування».

Однак, позивач не наводить жодної
суперечності вищезгаданим Законам, які
б унеможливлювали виконання місцевою
державною адміністрацією повноважень
визначених для виконавчих комітетів
обласних рад, що стали фактично
делеговані від останніх.

Поряд з цим, у Законі Україні від 03.02.1994
«Про формування місцевих органів влади
і самоврядування» (який втратив
чинність з дня набрання чинності
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» 12.06.1997),
зокрема, у статтях 1, 8 визначено, після
виборів депутатів, голів обласних Рад
та формування виконавчих комітетів Рад
втрачає чинність Закон України «Про
Представника Президента України», а
повноваження обласних місцевих
державних адміністрацій передбачені
цим Законом передаються головам і
виконавчим комітетам відповідних Рад.

Таким чином, станом на дату видання
розпорядження, тобто 27.01.1999 такий орган
як виконавчий комітет обласної ради не
існував, а відповідно до статті 1 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виконавчі органи рад -
створювались лише у сільських,
селищних, міських, районних в містах
радах для здійснення виконавчих
функцій і повноважень місцевого
самоврядування у межах, визначених цим
та іншими законами.

Стосовно посилань позивача щодо втрати
чинності Указів Президента України,
які стосуються діяльності місцевих
державних адміністрації, у тому числі і
Сумської, колегія суддів зазначає , що
Указ Президента України «Про Положення
про місцеву державну адміністрацію»
втратив чинність 19.02.1999р. (публікація у
Офіційному віснику України) на
підставі Указу Президента № 70/99 від
27.01.1999р., крім ст.ст. 2,3.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента
України «Про порядок офіційного
оприлюднення нормативно-правових
актів та набрання ними чинності» від 10
червня 1997 року № 503/97
нормативно-правові акти Президента
України набирають чинності через
десять днів з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо інше не передбачено
самими актами, але не раніше дня їх
опублікування в офіційному
друкованому виданні.

Щодо посилання позивача про
необхідність затвердження Переліку
виконавчим комітетом ОДА, колегія
зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
виконавчу владу в областях здійснюють
місцеві державні адміністрації, тобто
Сумська обласна державна
адміністрація є органом виконавчої
влади.

Твердження позивача про існування
виконавчого комітету ОДА є
безпідставними, оскільки обласна
державна адміністрація не є виборним
органом і не може мати виконавчих
комітетів.

Враховуючи, що ОДА не має виконавчих
комітетів, розпорядження Сумської
обласної державної адміністрації
видане в межах повноважень і у спосіб ,
визначений Законом.

Щодо твердження позивача про
обов'язкове проведення державної
реєстрації розпорядження як
нормативно-правового акта та його
оприлюднення у засобах масової
інформації, колегія суддів зазначає ,
що реєстрація розпоряджень, як
нормативно-правових актів у
відповідних органах юстиції
здійснюється у порядку, передбаченому
Указом Президента України від 03.10.1992 №
493/92 «Про державну реєстрацію
нормативно- правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади» та
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.12.1992 № 731 «Про затвердження
Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади».
Відповідно до пункту 5 цього Положення
на державну реєстрацію не подаються
акти, дія яких вичерпується
одноразовим застосування, крім актів
про затвердження положень, інструкцій
та інших, що містять правові норми.

Враховуючи, що спірним розпорядженням
затверджено запропонований перелік
об'єктів і зазначений акт не містить
жодних норм, тому розпорядження
державній реєстрації не підлягає.

Доводи позивача з приводу того, що
вищевказаний об'єкт нерухомості не
повинен був вноситись до переліку
пам'яток історії, не підтверджений у
відповідності до ч.4 ст.70 КАС України
жодним доказом.

Стосовно іншої позовної вимоги, а саме
визнання незаконною та скасування
постанови прокурора м. Суми від 25
червня 2014 року про проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням Закону
України "Про охорону культурної
спадщини" у діяльності ТОВ "Сумський
цукрово-пресувальний завод" , суд
першої інстанції правомірно вважає
вказану вимогу необґрунтованою ,
виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про
прокуратуру", предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є:

1) відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам;

2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав;

3) додержання законів, що стосуються
економічних, міжнаціональних відносин,
охорони навколишнього середовища,
митниці та зовнішньоекономічної
діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Відповідно до ч.4, 5 ст.319 Цивільного
кодексу України визначено, що
власність зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі. Особливості
здійснення права власності на
культурні цінності встановлюються
законом.

Згідно з Преамбулою до Закону України
"Про охорону культурної спадщини" цей
Закон регулює правові, організаційні,
соціальні та економічні відносини у
сфері охорони культурної спадщини з
метою її збереження, використання
об'єктів культурної спадщини у
суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь.

Відповідно до змісту оскарженої
постанови прокурора міста Суми №201100
від 25.06.2014 предметом перевірки є
відносини щодо збереження об'єкту
нерухомості, який перебуває під
охороною держави згідно з
розпорядженням голови Сумської
обласної державної адміністрації від
27.01.1999 №29 "Про пам'ятки історії Сумської
області".

Враховуючи це, предмет перевірки
узгоджується з вимогами ст. 19 Закону
України "Про прокуратуру".

Підставою для проведення вказаної
перевірки та винесення оскаржуваної
постанови стала власна ініціатива
прокурора, що передбачено ч. 2 ст. 19
Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з п. 2.4. Положення про порядок
проведення органами прокуратури
перевірок при здійсненні нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
затвердженим наказом Генерального
прокурора України від 12 листопада 2012
року № 111, підставами для проведення
перевірки прокурором за власною
ініціативою є дані, що свідчать про
можливі порушення законності.

Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформацій про стан законності,
вивчень актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел.

Відповідно до вступної частини
постанови прокурора міста Суми №201100
від 25.06.2014 висновок про наявність
підстав для проведення перевірки за
власною ініціативою був зроблений
прокурором за результатами
опрацювання інформації управління
культури та туризму, національностей
та релігій Сумської обласної державної
адміністрації (лист № 15/228 від 11.02.2014)
(а.с.180) про стан дотримання вимог Закону
України "Про охорону культурної
спадщини" під час демонтажу приміщень
по вулиці Привокзальній, 4 у місті Суми.

З огляду на викладене, враховуючи
обґрунтування та доводи позову та
апеляційної скарги, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ "Сумський
цукрово-пресувальний завод" залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 16.10.2014р.
по справі № 818/1747/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Григоров А.М. Повний текст ухвали
виготовлений 19.12.2014 р.