Справа № 815/6998/14
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6998/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Корой С.М.

секретар судового
засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача
- не з'явився

представника
відповідача - Пасічніченко В.М. (за
довіреністю)

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Держземагентства в
Одеській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_2 до Головного
управління Держземагенства в Одеській
області в якій позивач просить визнати
протиправними дії Головного
управління Держземагенства в Одеській
області щодо відмови в задоволенні
клопотання ОСОБА_2 щодо надання дозволу
на розробку проекту землеустрою для
отримання у власність земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства - не більше 2,0
га в адміністративних межах
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області;
зобов'язати Головне управління
Держземагенства в Одеській області
розглянути подане ОСОБА_2 клопотання
про надання безоплатно у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 га в адміністративних
межах Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
та надати мотивовану відповідь на
клопотання у встановлений законом
строк.

У своєму позові позивач зазначила, що в
квітні 2014 року позивач звернулась до
Головного управління Держземагентства
в Одеській області з клопотанням та
необхідними документами для отримання
дозволу на розробку проекту
землеустрою для отримання у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
на території Нерубайської сільської
ради Біляївського району Одеської
області, проте відповідачем
безпідставно відмовлено в задоволенні
вказаного клопотання. Також позивач
зазначає, що чинне законодавство
України не встановлює будь-яких вимог
та нормативів щодо оформлення
графічних матеріалів бажаного місця
розташування земельної ділянки.

Відповідач надав до суду заперечення
(а.с. 25-30), в яких зазначив, що клопотання
позивача щодо отримання дозволу на
розробку проекту землеустрою для
отримання у власність земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства на території
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
не відповідає вимогам ст. 118 Земельного
кодексу України, з доданих до
клопотання графічних матеріалів
неможливо визначити місце
розташування земельної ділянки, яку
позивач - ОСОБА_2 бажає отримати у
власність. Також представник
відповідача зазначив, що у Головного
управління Держкомзему в Одеській
області відсутні повноваження щодо
визначення місця розташування
земельної ділянки для її відведення
позивачу. Крім цього, представник
відповідача зазначив, що у зв'язку з
вказаними обставинами позивачу було
запропоновано до клопотання додати
інформацію щодо наявності в оренді
земельних ділянок за вказаним цільовим
призначенням. Крім того, позивачу було
запропоновано звернутись до
Управління Держземагенства у
Біляївськоу районі Одеської області
для отримання графічних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення представника відповідача,
дослідивши та проаналізувавши докази у
їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 14 Конституції України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною закону. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Згідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі: безоплатної
передачі із земель державної і
комунальної власності.

Відповідно до ч. 1, п. "в" ч. 3, ч. 4 ст. 116
Земельного кодексу України, громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі: одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання.

Згідно норми п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного
кодексу України громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства в
розмірі не більше 2,0 гектара.

Порядок реалізації права громадян на
безоплатне набуття у власність
земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства
передбачено ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України.

Відповідно до вказаної норми,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї ж статті Кодексу
передбачено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
звернулась до Головного управління
Держземагентства в Одеській області з
клопотанням від 16.04.2014 року, в якому з
посиланням на ст. 118 Земельного кодексу
України просила в порядку реалізації
її гарантованого права на отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки, визначити без погодження
позивача та виділити їй земельну
ділянку орієнтовним розміром до 2, 0 га в
адміністративних межах Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства. Надати
дозвіл на розробку проекту землеустрою
по відведенню земельної ділянки
орієнтовною площею 2,0 га по передачі
його безоплатно у власність для
ведення особистого селянського
господарства в адміністративних межах
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
(а.с. 10-11).

До вказаного клопотання від 16.04.2014 року
позивачем надано копію паспорту ОСОБА_2
НОМЕР_1, виданого Комунарським РВ
ЗГУМВС України в Запорізькій області
11.01.2005 року та ідентифікаційного коду
ОСОБА_2, графічні матеріали та копію
договору доручення № 77/04/14 зд від 16.04.2014
року (а.с. 8-9, 14-18).

За результатами розгляду клопотання
ОСОБА_2 від 16.04.2014 року щодо визначення
та виділення земельної ділянки
орієнтовним розміром до 2,0 га в
адміністративних межах Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства, Головним
управлінням Держземагентства в
Одеській області ОСОБА_2 надано
відповідь від 16.06.2014 року №В-174/0-252/6-14.

У відповіді від 16.06.2014 року зазначено,
що клопотання ОСОБА_2 від 16.04.2014 року
щодо визначення та виділення земельної
ділянки орієнтовним розміром до 2,0 га в
адміністративних межах Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства не
відповідає вимогам статті 118
Земельного кодексу України.

На представленому графічному
матеріалі не позначено бажане місце
розташування земельної ділянки, яку
позивач бажає отримати у власність.

Також у відповіді від 16.06.2014 року
позивачу рекомендовано для отримання
графічних матеріалів звернутись до
Управління Держземагенства у
Біляївськоу районі Одеської області.

Крім того, з метою недопущення
порушення норм ст. 5 Закону України «Про
особисте селянське господарство», у
відповіді від 16.06.2014 року зазначено про
необхідність надання інформації щодо
наявності в оренді земельної ділянки з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства.

Наказом Держземагенства України № 72
від 28.02.2013 року затверджено Методичні
рекомендації щодо порядку реалізації
головними управліннями
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі повноважень з
передачі земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування (надалі - Методичні
рекомендації), які згідно п. 1.1 -
визначають рекомендований механізм
порядку реалізації головними
управліннями Держземагентства в
областях, містах Києві та Севастополі
(далі - територіальні органи)
повноважень з передачі земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування (на
безконкурентних засадах) для всіх
потреб. Так, п. 2.2 вказаних Методичних
рекомендацій Держземагенством України
рекомендовано своїм територіальним
органам певний алгоритм дій
територіальних органів
Держземагенства України після
надходження клопотання від громадян
України про безоплатне надання у
власність земельних ділянок. При цьому,
слід зазначити, що необхідність
з'ясування обставин, вказаних у п. 2.2 цих
Методичних рекомендацій, є
обов'язковим для вказаного державного
органу виконавчої влади не на підставі
вказаного наказу Держземагенства про
їх затвердження, а на підставі норм
законів України, зазначених в цих
Методичних рекомендаціях, і їх
виконання входить до компетенції цього
суб'єкта владних повноважень.

Згідно п. 2.2 Методичних рекомендацій,
після реєстрації клопотання
відповідний територіальний орган
зобов'язаний у строк, що не перевищує
двадцяти днів, перевірити: - наявність
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інших графічних матеріалів,
на яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки, та
документів, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві, або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства) (частина
шоста статті 118 Земельного кодексу
України); - відсутність передачі
земельної ділянки безоплатно у
власність відповідному громадянину по
зазначеному виду використання (частина
четверта (п'ята) статті 116 Земельного
кодексу України); - чи відносяться
землі, за рахунок яких планується
формування земельної ділянки, до
земель сільськогосподарського
призначення державної власності
(частина четверта статті 122 Земельного
кодексу України); - відповідність
бажаного місця розташування земельної
ділянки схемі землеустрою і
техніко-економічним обґрунтуванням
використання та охорони земель
адміністративно-територіальної
одиниці, проектам землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затвердженим у встановленому
законом порядку (частина сьома статті
118 Земельного кодексу України); -
відповідність бажаного місця
розташування земельної ділянки
містобудівній документації (у разі її
надання для містобудівних потреб)
(частина третя статті 24 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності"); - чи не порушуватиме
бажане місце розташування земельної
ділянки вимог раціональної
організації території (шляхом
створення черезсмужжя) та компактності
землекористування (у разі розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки) (частина друга
статті 29 Земельного кодексу України).

Згідно до аналізу ст. 14 Конституції
України, ст.ст. 81, 116, 118, 121 Земельного
кодексу України, право громадянина
України на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства реалізується шляхом
відповідного звернення до
компетентного органу виконавчої влади
з клопотанням, в якому має бути
зазначено цільове призначення
земельної ділянки, її орієнтовні
розміри та бажане місце розташування,
шляхом додання до заяви викопіювання з
кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали. При цьому, з таким
правом заявника кореспондується
обов'язок органу державної влади
прийняти в місячний строк рішення, яким
або надати дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, або надати
мотивовану відмову у його наданні з
підстав, перелік яких є вичерпним.

Таким чином, право заявника на
приватизацію земельної ділянки
реалізується лише за умови належним
чином оформленого відповідно до вимог
Закону звернення, з якого можна
встановити бажане місце розташування
земельної ділянки. При цьому, право
вибору земельної ділянки належить
заявнику - громадянину України, який
відповідно до норм Законів України "Про
доступ до публічної інформації" та «Про
Державний земельний кадастр" має право
на отримання від відповідних державних
органів влади та органів місцевого
самоврядування інформації про
наявність вільних земельних ділянок,
які можуть бути приватизовані.

А ні нормами Земельного кодексу
України, а ні нормами інших законів в
галузі земельних відносин, а ні нормами
Указу Президента України № 445/2011 від
08.04.2001 року та наказу Міністерства
аграрної політики та продовольства
України № 258 від 10.12.2012 року не
передбачено обов'язку територіального
органу Держземагенства України, як
органу уповноваженого розпоряджатись
землями сільськогосподарського
призначення державної власності,
здійснювати замість громадянина
України, який бажає реалізувати своє
право на приватизацію земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства, пошук
вільних земельних ділянок та вибір
конкретної земельної ділянки, оскільки
це виходить за межі встановлених даним
нормативними актами дискреційних
повноважень вказаного суб'єкта владних
повноважень. Без зазначення заявником
в клопотанні та доданих до нього
картографічних матеріалах бажаного
місця розташування земельної ділянки,
яку він хоче отримати безоплатно у
власність, зазначений орган державної
влади не може реалізувати свою
компетенцію та виконати обов'язок щодо
прийняття рішення за результатом
розгляду такого клопотання відповідно
до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що графічні
матеріали, додані позивачем до
клопотання від 16.04.2014 року не містять в
собі інформації щодо конкретного
бажаного місця розташування земельної
ділянки.

Таким чином, відповідач був
позбавлений можливості реалізувати
свою компетенцію та виконати обов'язок
щодо прийняття рішення за результатом
розгляду такого клопотання відповідно
до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 5
Закону України "Про особисте селянське
господарство" для ведення особистого
селянського господарства
використовують земельні ділянки
розміром не більше 2,0 гектара, передані
фізичним особам у власність або оренду
в порядку, встановленому законом, про
що також зазначено у листі Головного
Управління Держаземагенства в
Одеській області від 16.06.2014 року №
№В-174/0-252/6-14 та повідомлено позивача про
необхідність надання такої інформації
щодо наявності в оренді земельних
ділянок за зазначеним цільовим
призначенням.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду на вищевикладене та оцінюючи
надані докази в сукупності, суд дійшов
висновку, що Головне управління
Держземагентства України в Одеській
області, відмовляючи позивачу в
задоволенні клопотання від 16.04.2014 року,
діяло на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
добросовісно та розсудливо, не
порушуючи прав та інтересів позивача, а
тому суд дійшов висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Головного управління Держземагентства
в Одеській області про визнання
протиправними дій щодо відмови в
задоволенні клопотання про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою для отримання у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства в
адміністативних межах Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, зобов'язання
розглянути подане клопотання та надати
мотивовану відповідь на клопонання у
встановлений законом строк є
необґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163,
167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Головного управління
Держземагентства в Одеській області
про визнання протиправними дій щодо
відмови в задоволенні клопотання про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою для отримання у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства в
адміністативних межах Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, зобов'язання
розглянути подане клопотання та надати
мотивовану відповідь на клопонання у
встановлений законом строк- відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
складено та підписано суддею 26.12.2014
року.

Суддя
С.М. Корой

У задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Головного управління Держземагентства
в Одеській області про визнання
протиправними дій щодо відмови в
задоволенні клопотання про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою для отримання у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства в
адміністативних межах Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, зобов'язання
розглянути подане клопотання та надати
мотивовану відповідь на клопонання у
встановлений законом строк- відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
та підписано суддею 26.12.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

26 грудня 2014 року.