Справа № 809/3853/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.
справа № 809/3853/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

представника позивача: Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області - не з'явився,

відповідача: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в загальній сумі 6
797,08 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 21.11.2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі по
тексту також - позивач, Долинська
об'єднана державна податкова
інспекція) до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту
також - відповідач) про стягнення
податкового боргу в загальній сумі 6
797,08 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення вимог частини
1 статті 67 Конституції України, статті
36, пункту 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України, не погашено
самостійно визначені податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за травень 2014 року в сумі 1 227,00
гривень, за червень 2014 року в сумі 1 074,00
гривень, за липень 2014 року в суму 1 217,00
гривень, за серпень 2014 року в сумі 1 453,00
гривень, за вересень 2014 року в сумі 1 346,00
гривень та з податку на доходи фізичних
осіб за ІІ квартал 2014 року в сумі 240,04
гривень і за ІІІ квартал 2014 року в сумі
240,04 гривень. Загальна сума самостійно
визначених грошових зобов'язань з
податку на додану вартість і податку на
доходи фізичних осіб є податковим
боргом відповідача, яка станом на день
звернення до адміністративного суду в
загальному розмірі становить 6 797,08
гривень, і несплачена ОСОБА_1 до
бюджету.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак 16.12.2014 року
на адресу суду від позивача надійшло
письмове клопотання про розгляд справи
без участі представника Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області (а.с. 34). Просив позов
задовольнити повністю та стягнути з
відповідача податковий борг в сумі 6
797,08 гривень.

Відповідач чи його представник у
судове засідання призначене на 16.12.2014
року не з'явилися. Відповідач належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, що
підтверджується отриманим 22.11.2014 року
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
містяться в матеріалах справи (а.с. 29).
Причини своєї неявки не повідомив, із
клопотаннями про відкладення розгляду
справи чи розгляду справи без участі
представника відповідача, останній до
суду не звертався.

Відповідно до приписів частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33 і частини 3 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши зібрані по справі докази, в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального права, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд виходить з таких підстав та
мотивів.

Встановлено, що відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, на підтвердження
чого в матеріалах міститься Витяг із
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 05.11.2014 року (а.с. 7-8), та взятий
на облік Долинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків і зборів.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачем
врегульовані положеннями Податкового
кодексу України.

Конституційний обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом
визначений частиною 1 статті 67
Конституції України.

Податковий кодекс України з 01.01.2011 року
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36
вказаного Кодексу податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом або законами з
питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного
Кодексу визначено, що платниками
податків визнаються фізичні особи
(резиденти і нерезиденти України),
юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Податок на додану вартість і податок на
доходи фізичних осіб, які є предметом
стягнення за даним адміністративним
позовом, відповідно до підпунктів 9.1.3.,
9.1.2. пункту 9.1 статті 9 Податкового
кодексу України належить до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкові платежі).

З приводу заборгованості позивача з
податку на додану вартість, який виник
у результаті самостійно
задекларованої до сплати суми
податкового зобов'язання згідно
декларацій, суд зазначає наступне.

Виходячи із положень пункту 180.1 статті
180 Податкового кодексу України
відповідач є платником податку на
податку на додану вартість.

Згідно положень пункту 54.1 статті 54 та
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом.

За змістом пунктів 203.1, 203.2 статті 203
Податкового кодексу України податкова
декларація з податку на додану
вартість подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Аналогічні норми щодо обов'язку
платника податків визначені в пункті
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем подано до Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції декларації з податку на
додану вартість, в яких самостійно
розраховано вказані зобов'язання за
травень 2014 року в сумі 1 227,00 гривень, за
червень 2014 року в сумі 1 074,00 гривень, за
липень 2014 року в суму 1 217,00 гривень, за
серпень 2014 року в сумі 1 453,00 гривень і за
вересень 2014 року в сумі 1 346,00 гривень
(а.с. 9-10, 11-12, 13-14, 15-16, 17-18).

Як з'ясовано судом такі зобов'язання
відповідачем не сплачені і на момент
розгляду справи заборгованість в
загальному складає 6 317,00 гривень.

Щодо зобов'язань відповідача з податку
на доходи фізичних осіб суд зазначає
наступне.

Відповідач згідно підпунктів 162.1.1.,
162.1.2. пункту 162.1 статті 162 Податкового
кодексу України, є платником податку на
доходи фізичних осіб.

Пунктом 177.1 статті 177 Податкового
кодексу України визначено, що доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 177.5 статті 177
Податкового кодексу України фізичні
особи - підприємці подають до
контролюючого органу податкову
декларацію за місцем своєї податкової
адреси за результатами календарного
року у строки, встановлені цим Кодексом
для річного звітного податкового
періоду, в якій також зазначаються
авансові платежі з податку на доходи.

Авансові платежі з податку на доходи
фізичних осіб розраховуються
підприємцем самостійно, але не менш як
100 відсотків річної суми податку з
оподатковуваного доходу за минулий рік
(у співставних умовах), та сплачуються
до бюджету по 25 відсотків щокварталу
(до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і
до 15 листопада) (підпункт 177.5.1. пункту
177.5 статті 177 Податкового кодексу
України).

Пунктом 179.1 статті 179 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податку зобов'язаний подавати річну
декларацію про майновий стан і доходи
(податкову декларацію) відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 179.5 статті 179 вказаного
Кодексу, податкова декларація про
майновий стан і доходи заповнюється
платником податку самостійно або іншою
особою, нотаріально уповноваженою
платником податку здійснювати таке
заповнення, у порядку, передбаченому
главою 2 розділу II цього Кодексу.

На виконання вимог пункту 179.1 статті 179
Податкового кодексу України
відповідач 10.02.2014 року склав і в
подальшому подав до Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області податкову декларацію про
майновий стан і доходи за 2013 рік, у
рядку 13.01 якої самостійно визначив суму
податку, що підлягає сплаті платником
податку в розмірі 960,17 гривень (а.с. 19-20).
Згідно Розрахунку податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 від
провадження господарської діяльності,
в рядку 08 відповідач визначив розмір
квартальних авансових платежів з
податку, що підлягають сплаті до
бюджету у наступному за звітним році
(рядок 03*25%), який складає 240,04 гривень
(а.с. 21).

В судовому засіданні з'ясовано
відповідач в термін до 14.05.2014 року і
14.08.2014 року не вніс до бюджету
авансові внески за ІІ і ІІІ квартали 2014
року в сумах по 240,04 гривень (а.с. 23, 34).

Не підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків (пункт 56.11 статті 56
Податкового кодексу України).

З огляду на вказане самостійно
визначені відповідачем зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 6 317,00
гривень та податку на доходи фізичних
осіб в сумі 480,08 гривень, які несплачені
ним у строки встановлений Податковим
кодексом України, являється узгодженою
заборгованістю фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

Згідно вимог підпункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи
Долинською об'єднаною державною
податковою інспекцією 31.10.2013 року
вручено відповідачу податкову вимогу
форми "Ф" за №495 від 31.10.2013 року, про що
свідчить відповідний запис на корінці
податкової вимоги, копія якої
містяться в матеріалах справи (а.с. 22).
Відповідач податкову вимогу не
оскаржував у строк передбачений
законом.

В матеріалах справи також наявна
довідка від 16.12.2014 року за
№74/9/09-05-100-010/1608, із змісту якої слідує,
що податковий борг по відповідачу з дня
формування податкової вимоги від 31.10.2013
року не переривався, а податкова вимога
не була відкликана (а.с. 35).

Із змісту довідки Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 16.12.2014 року слідує, що
податковий борг по відповідачу з
податку на додану вартість в сумі 6 317,00
гривень і податку на доходи фізичних
осіб в сумі 480,08 гривень не сплачений
ним до бюджету (а.с. 36).

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Податковий борг відповідача
підтверджується податковими
деклараціями з податку на додану
вартість з травня-вересень 2014 року;
податковою декларацією про майновий
стан і доходи за 2013 рік; витягам із
облікової картки платника податку на
додану вартість та податку на доходи
фізичних осіб; корінцем податкової
вимоги форми "Ф" за №495 від 31.10.2013 року,
які містяться в матеріалах справи (а.с.
9-10, 11-12, 13-14, 15-16, 17-18, 19-21, 24, 25, 22).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що самостійно розраховані
відповідачем грошові зобов'язання із
податку на додану вартість та податку
на доходи фізичних осіб в загальній
сумі 6 797,08 гривень, являється
податковим боргом відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
передбачено право органів державної
податкової служби звернення до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг.

За таких обставин суд дійшов
переконання, що відповідач
зобов'язаний погасити вказану суму
податкового боргу. Наявність такого
обов'язку у відповідача є визначальною
для вирішення такого спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується
Конституцією України, стаття 67 якої
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

З огляду на вказане, позовні вимоги про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 податкового боргу в загальній
сумі 6 797,08 гривень є обґрунтованими, а
позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) в дохід бюджету податковий
борг в загальній сумі 6 797 (шість тисяч
сімсот дев'яносто сім) гривень 08 (вісім)
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі
було відкладено на 3 дня. У зв'язку із
вказаним постанова в повному обсязі
виготовлена 19.12.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.