Справа № 2а/0570/14845/2012
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/800/20933/13, К/800/18199/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Леонтович К.Г.,
Маслія В.І., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційними
скаргами управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Макіївки Донецької області та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2013 року у справі № 2а/0570/14845/2012 за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Макіївки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області звернулося в суд з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області про стягнення витрат
на виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з липня по
вересень 2012 року у загальній сумі 378807,63
грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідно до Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
органи виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків, повинні відшкодовувати
органам Пенсійного фонду пенсії,
сплачені особам, яким призначено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, однак
відповідачем протиправно не здійснено
відшкодування пенсій та адресної
допомоги з посиланням на те, що
відповідач не повинен відшкодовувати
позивачеві пенсій по втраті
годувальника, які він виплатив жінкам,
оскільки ці особи на момент смерті
годувальників-чоловіків були
працездатними особами, відсутній
причинний зв'язок між смертю
годувальника та отриманою травмою або
професійним захворюванням, ці жінки на
момент смерті годувальників не досягли
55 років, а законодавство не покладає на
відповідача обов'язок здійснювати
виплати потерпілим, які отримали
ушкодження здоров`я за межами України і
переїхали на постійне проживання в
Україну.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2013 року, позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з відповідача
витрати на виплату та доставку пенсії у
сумі 453,57 грн., в іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційними скаргами. Зокрема
управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
задовольнити позов повністю.
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, за період з
липня по вересень 2012 року позивач
здійснив виплату: пенсії по втраті
годувальника, пенсії по інвалідності у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, допомоги на
поховання та державної адресної
допомоги.

Позивачем за вказаний період були
складені акти щомісячної звірки витрат
по особових справах зазначених
потерпілих, які він надав
відповідачеві для заліку.

Відповідачем за вказаний період суми
виплачених пенсій не прийняті до
заліку, оскільки особи, визначені
списком, не мали право на отримання
пенсій по втраті годувальників,
трудові каліцтва або професійні
захворювання осіб, згідно надано
списку, отримані ними за межами
України, нещасний випадок не пов'язаний
з виробництвом, смерть потерпілого не
пов'язана із страховим випадком
державного соціального страхування,
обов'язок щодо відшкодування адресної
допомоги не передбачений
законодавством.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що понесені позивачем
витрати на виплату та доставку пенсії,
яка призначена у зв'язку отриманням
трудового каліцтва або професійних
захворювань на виробництві на
території колишніх республік СРСР
підлягають відшкодуванню, а тому
позовні вимоги у цій частині на суму
453,57 грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню. Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог в іншій частині суди
попередніх інстанцій виходили з їх
безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що пенсія по інвалідності
ОСОБА_4 призначена на підставі акту про
нещасний випадок на виробництві,
згідно з яким він 03.12.1982 року отримав
трудове каліцтво внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР, а саме м.
Сургут.

Вказані обставини не спростовуються
сторонами, спір між сторонами виник
стосовно відшкодування витрат
Пенсійному фонду України по особових
справах потерпілих, яким виплачена
пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, отриманих
ними на території республік колишнього
СРСР.

Статтями 1, 4, 25, 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

За пенсійним страхуванням надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно з частиною другою статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закон.

Відповідно до абзаців другого,
третього, сьомого пункту 3 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом також
зазначеним у статті 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України "Про охорону
праці", які ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійним
фондом України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України.

Позивачем до матеріалів справи на
підтвердження заявлених вимог надані
первинні документи, на підставі яких
була нарахована пенсія, у тому числі
акт про нещасний випадок та докази
виплати пенсії ОСОБА_4, у зв'язку з чим
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову в цій частині.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено, що допомога на поховання у
розмірі 1701,34 грн. була виплачена
позивачем ОСОБА_5 за її заявою, яка є
сусідкою померлого ОСОБА_6 у серпні 2012
року.

ОСОБА_6 отримував пенсію по
інвалідності у позивача, яка була
нарахована йому згідно акту про
нещасний випадок, який стався 1994 року, в
результаті чого він отримав травму.
Згідно свідоцтва про смерть він помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві. Розмір
відшкодування шкоди визначається із
суми щомісячних страхових виплат і
пенсії, які отримував потерпілий на
день смерті.

Тобто, відповідач зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання за умови
наявності причинного зв'язку їх смерті
з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, позивачем не надано суду
жодних доказів у підтвердження того, що
смерть ОСОБА_6 настала за наслідками
отриманого нещасного випадку, що
підтверджується висновками
спеціальних медичних закладів.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем за вказаний
період також була виплачена пенсія по
інвалідності ОСОБА_7 у загальній сумі
450,00 грн. Вказана сума не була прийнята
відповідачем оскільки, він вважає, що
нещасний випадок не пов'язаний із
виробництвом.

Позивачем до матеріалів справи надані
первинні документи, на підставі яких
була призначена пенсія та докази
виплати вказаній особі пенсії.

Згідно акту про нещасний випадок № 3
від 14.05.2009 року з оперуповноваженим в
ОВС Донецького ВБОЗ УБОЗ УМВС України в
Донецькій області майором міліції
ОСОБА_7 стався нещасний випадок в
період проходження служби при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі із
злочинністю.

Вказана особа отримувала пенсію, яка
була призначена згідно Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб".

Заявою про призначення пенсії від
26.04.2010 року ОСОБА_7 просив призначити
йому пенсію згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і з цього періоду отримує
пенсію на загальних умовах.

Позивачем пенсія ОСОБА_7 призначена у
відповідності із вимогами зазначених
законів, але при цьому виплачена
пенсія не підлягає відшкодуванню
відповідачем, оскільки вказаний акт
про нещасний випадок був складений
згідно Порядку розслідування та обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи МВС
України, який затверджений наказом МВС
України від 27.12.2002 року за № 1346. Аналіз
вказаного порядку доводить, що
розслідування нещасних випадків, які
сталися в органах і підрозділах
системи МВС України проводяться без
участі органів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не повідомляються
про нещасний випадок. Особова справа
потерпілого відсутня у відповідача.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відмови у
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Згідно з частиною шістнадцятою статті
34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
виплата пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення, крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.

Частиною третьою статті 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання
призначається відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Частиною першою статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначено, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
визначений перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків у
разі настання страхового випадку.

Відповідно статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Статтею 33 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
передбачено, що у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідачем не враховані
суми витрат на виплату пенсій у зв'язку
із втратою годувальника 34
жінкам-дружинам померлих, оскільки на
момент загибелі чоловіків-потерпілих
цим жінкам не було 55 років, вони не були
непрацездатними особами та працювали.

Відповідачем також не врахована сума
витрат на виплату пенсій у зв'язку із
втратою годувальника ОСОБА_8, оскільки
відсутній причинний зв'язок між смертю
годувальника з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров`я, що
підтверджується актом визначення
причинного зв'язку смерті з
профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом

Крім того, судами попередніх інстанцій
була досліджена справа працюючої
ОСОБА_9, якій на момент смерті чоловіка
було 56 років, у довідці від 21.10.2000 року
за № 81/1181, у якій визначена причина
смерті та у виписці з акту огляду ВТЕК
визначений один діагноз, але у
пенсійній справі відсутній зазначений
висновок щодо підтвердження
причинного зв'язку.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
правомірно дійшли висновку про відмову
в задоволенні позову в цій частині.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Деякі питання пенсійного забезпечення
громадян" від 26.032008 року № 265
запроваджена державна адресна
допомога, яка сплачується у разі, якщо
розмір пенсії не досягає встановленого
відсотка прожиткового мінімуму.

Відповідно до статей 10, 81 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
пенсійне забезпечення відповідно до
цього Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Законом України "Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
встановлені основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
відповідно до Конституції України,
визначені принципи та загальні
правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян в Україні,

Статтею 25 вказаного закону визначено
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" визначений перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

У вказаному переліку відсутня державна
адресна допомога.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову в цій
частині.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
(підписи)