Справа № 808/4798/13-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2014 рокусправа № 808/4798/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Кругового О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення та розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року у задоволенні позовних вимог
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскарженої постанови, не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що 14
січня 2013 працівникам Шевченківського
РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області під час відпрацювання
території Шевченківського району м.
Запоріжжя виявлено факт реалізації
ОСОБА_1 тютюнових виробів особі, яка не
досягла 18 років.

За результатами проведеної перевірки
співробітниками Шевченківського РВ
ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області відносно ОСОБА_1 складено
протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ч.2 ст.156
КУпАП. Матеріали перевірки передано до
відповідача для прийняття рішення
згідно чинного законодавства. На
підставі матеріалів перевірки
відповідачем прийнято рішення про
застосування фінансових санкцій від
28.03.2013 № 080312 (а.с.6) та розпорядження від
28.03.2013 № 116-а про анулювання ліценції на
право роздрібної торгівлі тютюновими
виробами (номер бланку ліцензії НОМЕР_1,
термін дії ліцензії до 01.06.2013) (а.с.7).

Позивач, не погодившись з діями та
рішеннями відповідача, звернувся з
позовом до суду.

З матеріалів справи судом встановлено,
що підставою для прийняття рішення про
застосування фінансових санкцій та
розпорядження про анулювання ліцензії
став висновок відповідача про
порушення позивачем ст.15-3 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", а саме
порушення позивачем заборони продажу
тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.15-3 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів"
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років.

Згідно ст.15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» ліцензія
анулюється шляхом прийняття органом,
який видав ліцензію, відповідного
письмового розпорядження, зокрема, на
підставі порушення вимог статті 15-3
цього Закону щодо продажу алкогольних
напоїв, тютюнових виробів особам, які
не досягли 18 років або у не визначених
для цього місцях. Ліцензія анулюється
та вважається недійсною з моменту
одержання суб'єктом господарювання
письмового розпорядження про її
анулювання.

Крім того, згідно абз.8 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» за
порушення вимог статті 15-3 цього Закону
до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів в розмірі 6800 грн.

Системний аналіз зазначених вище
правових норм дає суду підстави для
висновку щодо запровадження в
імперативній формі заборони на продаж
тютюнових виробів особам, які не
досягли 18-ти років.

Підставою для прийняття рішення про
застосування фінансових санкцій та
розпорядження про анулювання ліцензії
є порушення суб'єктом господарювання
заборони продажу тютюнових виробів
особам, які не досягли 18 років.

Факт продажу позивачем тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років,
підтверджується постановою
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 01.10.2013 (а.с.71-73).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Згідно
ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

До того ж, частиною четвертою статті 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» продавця наділено правом
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні,
слабоалкогольні напої, вина столові
або тютюнові вироби, документи, які
підтверджують вік такого покупця, а
отже, ця вимога має спонукати суб'єкта
господарювання дотримуватися
відповідного рівня обачності, який би
унеможливлював порушення чітко
визначеної заборони продавати
неповнолітній особі зазначену
продукцію. Відсутність у продавця
сумніву щодо віку покупця та продаж у
зв'язку з цим забороненого товару
неповнолітній особі не може бути
підставою звільнення суб'єкта
господарювання від відповідальності.

Вищезазначена позиція суду
узгоджується з практикою Верховного
суду України, висловленою у постанові
від 26 березня 2013 року у справі №21-48а13.

Стосовно покликань позивача на
порушення відповідачем вимог
Податкового кодексу України щодо
непроведення перевірки позивача та не
оформлення її результатів актом
перевірки відповідно до ст. 86
Податкового кодексу України суд
зазначає таке.

Відповідно до пунктів 5, 6 «Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 02 червня 2003 року № 790 (далі по тексту
постанови - Порядок № 790), підставою для
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є:

акт перевірки додержання суб'єктом
підприємницької діяльності
встановлених законодавством вимог,
обов'язкових для виконання під час
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, складений
органом, що видав ліцензію, у якому
зазначається зміст порушення і
конкретні порушені норми
законодавства;

результати проведення органом, який
видав ліцензію, іншими органами
виконавчої влади в межах їх
компетенції перевірок суб'єкта
підприємницької діяльності, пов'язаної
з виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів;

матеріали правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Рішення про застосування фінансових
санкцій, передбачених пунктом 2 цього
Порядку, приймаються керівником, а у
разі його відсутності - заступником
керівника органу, який видав ліцензію
на право виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами
(Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПС, його
регіональні управління та їх
територіальні підрозділи,
Мінекономрозвитку), чи керівником (його
заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС,
Держстату, Держспоживінспекції
відповідно до їх компетенції,
визначеної законодавством (п.6).

Отже, Порядком № 790 передбачено, що на
підставі матеріалів правоохоронних та
інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів керівник органу, який видав
ліцензію, може прийняти рішення про
застосування штрафних санкцій.

Як видно з матеріалів справи,
працівниками Шевченківського РВ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області
проводяться профілактичні заходи,
спрямовані на подолання пияцтва та
тютюнопаління серед молоді, а також
виявлення дорослих осіб, які
реалізують алкогольні напої та
тютюнові вироби неповнолітнім. За
результатами проведення таких заходів
було встановлено, що у кіоску № 81, що
розташований по вул. 8 Березня у м.
Запоріжжя та в якому здійснює свою
підприємницьку діяльність позивач,
допущено порушення ст. 15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (а.с.74-83,
87-102).

Внаслідок того, що порушення було
пов'язано з продажем тютюнових виробів
(тобто, товару, який підлягає
ліцензуванню), орган внутрішніх справ
направив матеріали перевірки для
прийняття рішення про застосування
штрафних санкцій до органу, який видає
ліцензію - Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
(його територіального підрозділу).

Слід звернути увагу, що в даному
випадку у відповідача не було
необхідності проводити перевірку
відповідно до глави 8 Податкового
кодексу України, оскільки матеріалів,
отриманих від органу внутрішніх справ,
було достатньо для прийняття рішення
про застосування до позивача штрафних
санкцій на підставі вищенаведених п.п.
5, 6 Порядку № 790 та прийняття
розпорядження про анулювання ліцензії.
Так, відповідач отримав не інформацію,
яка свідчить про можливі порушення
платником податків законодавства, а
матеріали про вже виявлені та доведені
порушення законодавства.

Стосовно покликання позивача на те, що
рішення про застосування фінансових
санкцій видане особою, яка не мала на те
повноважень, суд зазначає таке.

З копії рішення про застосування
фінансових санкцій видно, що рішення
винесено начальником Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПС України у Запорізькій області
(а.с.6); розпорядження про анулювання
ліцензії прийнято начальником
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів ДПС України у Запорізькій
області (а.с.7).

Стаття 15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», Порядок № 790 передбачають, що
ліцензія анулюється шляхом прийняття
органом, який видав ліцензію,
відповідного письмового
розпорядження; рішення про
застосування фінансових санкцій
приймаються керівником, а у разі його
відсутності - заступником керівника
органу, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами
(Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПС, його
регіональні управління та їх
територіальні підрозділи,
Мінекономрозвитку) .

Ліцензія на право роздрібної торгівлі
тютюновими виробами (серія бланку
НОМЕР_1) видана Регіональним
управлінням Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПС України у Запорізькій області
(а.с.49) .

А отже, керівник органу, що видав
ліцензію, мав повноваження на
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій та розпорядження
про анулювання ліцензії. Крім того, ні
Закон України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», ні Порядок № 790 не втратили
своєї чинності у зв'язку з прийняттям
Податкового кодексу України.

Стосовно посилання позивача на те, що
засідання комісії відбулося без її
участі суд зазначає, що відповідно до п.
8 Порядку № 790, питання про застосування
фінансових санкцій може розглядатися
за участю представника суб'єкта
підприємницької діяльності на його
вимогу або на вимогу органу, що прийняв
рішення про застосування санкцій.
Позивачем не надано суду доказів
звернення до відповідача з вимогою про
розгляд питання про застосування
фінансових санкцій за участі позивача.

Щодо посилання позивача на те, що форма
рішення про застосування фінансових
санкцій не відповідає чинному
законодавству, суд зазначає таке.
Статтею 16 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» визначено, що контроль за
дотриманням цього закону здійснюють
органи, які видають ліцензії, а також
інші органи в межах компетенції,
визначеної законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 року затверджено порядок
застосування фінансових санкцій,
передбачених ст. 17 ЗУ «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів». Саме даний порядок
передбачає форму, за якою приймається
рішення про застосування фінансових
санкцій за порушення Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Статтею 113.3 Податкового кодексу
України передбачено, що штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) за
порушення норм законів з питань
оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотримання
якого покладено на органи державної
податкової служби, застосовуються у
порядку та у розмірах, встановлених ПКУ
та іншими законами України, саме тому
регіональним управлінням прийнято
рішення про застосування фінансових
санкцій. Порядок № 790 не скасований та є
чинним.

Поряд з обумовленим, позивачем не
спростовано факт продажу тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років,
що був підставою для застосування
фінансових санкцій. А відтак, окремі
недоліки в оформленні рішення не
можуть бути підставою для скасування
рішення, оскільки перевагу слід
надавати суті, а не формі. Розмір
фінансових санкцій, визначених
оскаржуваним рішенням, відповідає
розміру, передбаченому ст.17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

Як видно з апеляційної скарги, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 наголошує на
тому, що судом першої інстанції не
взято до уваги, що такої форми рішення,
як рішення про застосування фінансових
санкцій, Податковим кодексом України
не встановлено, а тому мало бути
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «С».

Аналізуючи податкове
законодавство, вбачається
імперативний характер ст. 58
Податкового кодексу України, де
зазначено, що контролюючий орган у разі
виявлення порушення вимог
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, якщо таке порушення тягне за
собою визначення грошових зобов'язань
у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, зобов'язаний прийняти
податкове повідомлення-рішення.

Тому прийняття будь-яких інших рішень
контролюючим органом у розумінні
Податкового кодексу України в разі
виявлення порушення вимог
законодавства, що регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, суперечитиме Податковому
кодексу України.

Приписи статті 17 Закону у
розглядуваному контексті можуть
застосовуватися лише в частині, що не
суперечить нормам Податкового кодексу
України. Тому форма та порядок
направлення відповідних рішень
визначаються нормами Податкового
кодексу України.

Зазначене стосується також і норм
зазначеного раніше Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів». Форма рішення про
застосування фінансових санкцій,
передбачена цим підзаконним
нормативно-правовим актом, не може
застосовуватися контролюючими
органами в розумінні Податкового
кодексу України, оскільки відповідні
норми Порядку в цій частині суперечать
приписам Податкового кодексу України,
який має вищу юридичну силу та підлягає
застосуванню до цих правовідносин з
урахуванням Перехідних положень до
Кодексу.

Тому з 1 січня 2011 року (від часу набрання
чинності Податковим кодексом України)
у контролюючих органів в розумінні
Податкового кодексу України відсутні
повноваження щодо прийняття інших
рішень, крім податкових
повідомлень-рішень, якими можуть бути
визначені грошові зобов'язання.

Водночас у разі прийняття цими
органами рішення щодо визначення
платникові податків штрафних санкцій
за порушення вимог законодавства, що
регулює обіг спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, якщо таке
рішення за своєю формою не відповідає
податковому повідомленню-рішенню,
судам варто виходити з такого.

Окремі дефекти форми рішення
контролюючого органу не повинні
сприйматися як безумовні підстави для
висновку щодо протиправності спірного
рішення і, як наслідок, про його
скасування.

Якщо спірне рішення прийняте
контролюючим органом у межах своєї
компетенції та з його змісту можна
чітко встановити зміст цього рішення
(зокрема, порушення законодавства, за
які застосовуються відповідні санкції,
та розмір останніх), таке рішення може
бути визнане судом правомірним навіть
у разі, коли не дотримано окремих
елементів форми спірного рішення.

У такому разі рішення контролюючого
органу про застосування фінансових
санкцій за порушення вимог
законодавства з регулювання обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, прийняте не за
формою, передбаченою для податкових
повідомлень-рішень, варто розцінювати
як податкове повідомлення-рішення з
окремими дефектами, які не змінюють
суті спірного рішення.

Запропонований підхід є універсальним
принципом розгляду податкових спорів,
відповідно до якого перевага надається
змісту документа порівняно з його
зовнішньою формою.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем доведено правомірність
своїх дій, прийнятого рішення та
розпорядження.

З урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

За таких обставин, суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
О.О. Круговий