Справа № П/811/668/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2014 рокусправа № П/811/668/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" до
Кіровоградської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Феросистема"
звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до Кіровоградської митниці про
визнання протиправним та скасування
рішення "Про коригування митної
вартості товарів" від 07.02.2014 року №
901000003/2014/000017/2.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2014 року у задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Феросистема"
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що спірне рішення (про
коригування митної вартості) є
законним та обґрунтованим, вірним по
суті. Наведені позивачем доводи та
надані позивачем матеріали не
спростовують наведеного та не доводять
зворотного, а отже підстав для
скасування зазначеного рішення немає.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
відповідно до контракту від 28.06.2013 року
між ТОВ «Феросистема» та ТОВ «Урал -
Союз» (Росія), позивачем придбано
ферохром марки ФХ850А у кількості 20,150
умовних тон +/- 5% за 1370 доларів
СІНА за умовну тону. З метою митного
оформлення 07.02.2014 року ТОВ
«Феросистема» було подано до
Кіровоградської митниці Міндоходів
вантажну митну декларацію за №
901050000/2014/001096 із заявленням до митного
оформлення ферохрому марки ФХ850А у
кількості 19,5 тон на загальну суму 245045,13
грн. Митна вартість названого товару
визначена позивачем за ціною
господарської операції, зазначеної у
названому зовнішньоекономічному
контракті від 28.06.2013 року та становить
27049,28 доларів США (245045,13 грн.).

Позивачем зазначено, що на
підтвердження обґрунтованості
заявленої митної вартості ферохрому
ФХ850А ТОВ «Феросистема», разом з
декларацією, подано Кіровоградській
митниці Міндоходів: товарну накладну,
міжнародну автомобільну накладну,
довідку про транспортні витрати,
платіжне доручення, інвойси, контракт
від

28.06.2013 року, договір на доставку
вантажів автомобільним транспортом,
договір про перевезення, комерційну
пропозицію, сертифікат якості,
декларацію на товари країни
відправлення.

Як пояснив позивач, відповідачем 07.02.2014
року прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів за №
901000003/2014/000017/2 та здійснено коригування
заявленої митної вартості товарів,
відповідно якого встановлено, що митна
вартість ферохрому марки ФХ850А у
кількості 19,5 тон становить 36010,65
доларів США. Позивач пояснив, що
внаслідок прийняття Кіровоградською
митницею Міндоходів оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості, ТОВ «Феросистема» необхідно
додатково сплатити до бюджету 13707,12 гри.
податку на додану вартість.

Тому позивач просив суд визнати
протиправним та скасувати рішення
Кіровоградської митниці Міндоходів
про коригування митної вартості від
07.02.2014 року № 901000003/2014/000017/2.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Урал - Союз"
(Росія) укладено зовнішньоекономічний
контракт від 28.06.2013 року №
УС-ФС/2013-D, відповідно до якого ТОВ"Урал -
Союз" зобов'язався продати
ТОВ "Феросистема" товар: ферохром марки
ФХ850А у кількості 20,150 умовних тон
+/- 5% за 1370 доларів США за одну умовну
тону (а.с. 20-25).

Відповідно вищеназваного контракту
07.02.2014 року позивач пред'явив до митного
оформлення у Кіровоградську митницю
Міндоходів товар: ферохром
високовуглецевий марки ФХ850А у
кількості 19,5 тон на загальну суму 245045,13
грн., що становить 27049,28 доларів
США, та подано до Кіровоградської
митниці Міндоходів вантажну митну
декларацію за № 901050000/2014/001096 (а.с. 59-60).

Кіровоградська митниця Міндоходів є
юридичною особою, діє відповідно
Положення про Кіровоградську митницю
та забезпечує дотримання
законодавства України з питань митної
справи у зоні діяльності, визначеній
Держмитслужбою України (а.с. 68-81).

До Кіровоградської митниці Міндоходів
разом з декларацією
№ 901050000/2014/001096 подано для митного
контролю та митного оформлення
наступні документи: товарну накладну
від 21.01.2014 року № 1/24/01; міжнародну
автомобільну накладну № 0410667 від 24.01.2014
року; довідку про транспортні витрати
№ 20/01/2014 від 20.01.2014 року; платіжне
доручення № 29 від 15.01.2014 року; рахунок -
фактуру (інвойс) № 012401 від 24.01.2014 року;
рахунок - фактуру (інвойс) № 5 від 13.01.2014
року; контракт № УС-ФС/2013-Б від 28.06.2013
року; додаток до контракту № 5; договір
на доставку вантажів автомобільним
транспортом № 14/01 від 14.01.2014 року;
договір (контракт) про перевезення №
005/14/ТР від 17.01.2014 року; комерційну
пропозицію № 04/01-1 від 13.01.2014 року;
сертифікат якості № 418726 від 24.01.2014 року;
декларацію на товари країни
відправлення № 10504030/240114/0000459 від 24.01.2014
року (а.с. 14-33).

07.02.2014 року посадовою особою підрозділу
митного оформлення з метою перевірки
відомостей про заявлену митну вартість
задекларованих товарів та у зв'язку зі
спрацюванням автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками
направлено запит до м/п
"Кіровоград-Центральний"
Кіровоградської митниці із
зазначенням необхідності здійснити
додаткову перевірку правильності
застосування декларантом методу
визначення митної вартості товару та
рівня митної вартості товару (а.с. 55).

Функціонування автоматизованої
системи аналізу та управління ризиками
Держмитслужби України та її
використання органами доходів і зборів
здійснюється на підставі наказу
Міністерства фінансів України «Про
затвердження Порядку здійснення
аналізу та оцінки ризиків, розроблення
і реалізації заходів з управління
ризиками в митній службі України» № 597
від 24.05.2012 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012
року за № 882/21194 та відповідно ст.ст. 361-363
Митного Кодексу України, якими
врегульовано діяльність органів
доходів і зборів з оцінки та управління
ризиками.

Наказом Державної митної служби
України № 1341 від 04.11.2010 затверджено
Положення про Єдину автоматизовану
інформаційну систему Державної митної
служби України (ЄАІС Держмитслужби),
основними функціями якої, зокрема, є
збір, накопичення, систематизація,
обробка та узагальнення інформації в
сховищі даних, перетворення її до
форми, зручної для проведення аналізу
та ведення митної статистики;
автоматизована підтримка виконання
посадовими особами митних органів
процедур митного контролю та
оформлення товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, а також контролю за
переміщенням вантажів, що перебувають
під митним контролем; автоматизація
застосування системи управління
ризиками.

Судом першої інстанції встановлено, що
при проведенні порівняння рівня
заявленої митної вартості товару з
рівнем митної вартості ідентичних
подібних товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, посадовими особами
митного органу встановлено, що
заявлена митна вартість товарів нижча
ніж вартість ідентичних і подібних
товарів по митним оформленням
проведеним органами доходів і зборів
України в митному режимі «імпорт» за
останні 90 днів; та що у поданих
позивачем до митного оформлення
документах наявні розбіжності щодо
вагових характеристик товару, які є
обов'язковим елементом для визначення
митної вартості.

Так у рахунку - фактурі (інвойсі) № 012401
від 24.01.2014 року зазначена загальна вага
нетто 19 500, загальна вага 19 744, загальна
вартість 27 049,28; ; у рахунку - фактурі
(інвойсі) № 012401 від 24.01.2014 року
зазначена кількість 19 744; у ВМД №
901050000/2014/001096 зазначена вага нетто 19 500
(а.с. 18,59,61).

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено,
що митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 52 МК України
встановлено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватись на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно ч. 1 ст. 54 МК України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом шляхом перевірки числового
значення митної вартості.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 5 ст. 54 МК України,
орган доходів і зборів має право:
1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Судом першої інстанції встановлено, що
декларанту ТОВ «Феросистема» для
підтвердження заявленої митної
вартості, було запропоновано надати
додаткові документи, саме: каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Декларантом позивача 07.02.2014 на
зворотному боці першого аркушу
декларації митної вартості від 07.02.2014
року № 901050000/2014/001096 здійснено запис про
ознайомлення з пропозицією митного
органу надати додаткові документи та
зазначено, що додаткові документи
відсутні та що консультації з митним
органом проведено (а.с. 56-57).

Щодо доводів позивача стосовно того, що
з ним не вірно проводились
консультації, слід зазначити, що між
сторонами проводився обмін інформацію
стосовно митного оформлення товару, у
зв'язку з чим суд першої інстанції
вірно прийшов до висновку про
безпідставність тверджень позивача
відносно зворотного, оскільки
зазначене спростовано матеріалами
справи.

У відповідності до ч. 6 ст. 54 МК України,
орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом митної вартістю,
у разі неподання декларантом
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53 МК
України, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни,| що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Враховуючи наявні розбіжності в
поданих до митного оформлення
документах; те, що декларантом не
надано додаткові документи, які б
підтвердили заявлену ним митну
вартість; а також те, що заявлена митна
вартість нижча, ніж вартість
ідентичних та подібних товарів, у
Кіровоградської митниці Міндоходів
виникли обґрунтовані підстави для
сумнівів щодо достовірності
відомостей про заявлену митну
вартість, у зв'язку з чим основним метод
визначення митної вартості не може
бути застосований.

З урахуванням положень ст. 57 МК України
щодо послідовного застосування
другорядних методів визначення митної
вартості, то цінову інформацію про
ідентичні та подібні товари в
розумінні ст. 59, 60 МК України та з
урахуванням положень ст. 61 цього
Кодексу, не виявлені. Для визначення
митної вартості товару за методами
згідно ст. 62, 63 МК України
необхідна інформація відсутня.

У відповідності до положень ст. 54 МК
України, на підставі інформації, яка
міститься в ПІК «Інформаційно-пошукова
система обробки та аналізу цінової
інформації при визначенні митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України» бази
даних ЄАІС ДМСУ, митну вартість товару
скориговано згідно ст. 64 МК України
(за резервним методом) на рівні -
1,8467 доларів США за кг. Загальна митна
вартість товару за МД склала 36 010,65
доларів США. 07.02.2014 року
Кіровоградською митницею Міндоходів
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів за
№ 901000003/2014/000017/2 та здійснено
коригування заявленої митної вартості
товарів, відповідно якого встановлено,
що митна вартість ферохрому марки ФХ850А
у кількості 19,5 тон становить 36010,65
доларів США (а.с. 10-11).

У наказі Міністерства фінансів України
№ 598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми
рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору»
зазначено, що посилання на
використання цінової бази ЄАІС ДМСУ у
Рішенні допускається, в тому числі, при
визначенні митної вартості відповідно
до положень статті 64 МК України з
обов'язковим зазначенням номера та
дати митної декларації, яка була взята
за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо.

При прийнятті Рішення про коригування
митної вартості товару
№ 901000003/2014/000017/2 від 07.02.2014
Кіровоградською митницею Міндоходів
були використані відомості з ВМД від
13.11.2013 № 700020000/2013/009588: товар ферохром
високо вуглецевий ФХ850А, країна
походження Росія, метод визначення
митної № 6.6 (а.с. 92).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між позивачем та відповідачем,
колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів регулюються
положеннями Митного кодексу України, а
також положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Статтею 49 Митного кодексу України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу (частина 2).

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(частина 2). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (частина 3).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в статті 58
Митного кодексу України.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Як визначено в частині 5 статті 58
Митного кодексу України, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Так, частиною 2 вказаної статті
передбачено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню;8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами
3.16 та 6.2 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила: на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що у разі якщо
документи, зазначені у частині 2 цієї
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з
бухгалтерської документації; 5)
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; 6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 7) копію митної декларації
країни відправлення; 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України
встановлено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості (ч.
1). Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині 1 статті 58 цього Кодексу
(частина 2).

Як визначено у частині 3 статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною 6 статті 54 цього
Кодексу, виявлено, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у тому числі
невірно визначено митну вартість
товарів.

За змістом частини 6 статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачем не надано митному органу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, згідно з переліком,
визначеним частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України.

З огляду на наведене слід зазначити, що
відповідно до ч. 2. ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

В даному випадку, дослідивши наявні у
справі документи, які надавались
позивачем у зв'язку з митним
оформленням товару, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що, дійсно, має місце ненадання всіх
документів, необхідних для перевірки
заявленої митної вартості товарів та
митного оформлення, а надані позивачем
під час митного оформлення документи
мали розбіжності та неузгодженості,
зазначені митницею, що об'єктивно
зумовлювало виникнення у митного
органу сумнівів щодо правильності
визначення позивачем митної вартості.

Отже, відповідачем правомірно
скориговано митну вартість товару та
винесено оскаржуване рішення "Про
коригування митної вартості товарів"
від 07.02.2014 року №
901000003/2014/000017/2.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку, враховуючи
вищенаведене у сукупності, колегія
суддів зазначає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що спірне рішення (про коригування
митної вартості) є законним та
обґрунтованим, вірним по суті. Наведені
позивачем доводи та надані позивачем
матеріали не спростовують наведеного
та не доводять зворотного, а отже
підстав для скасування зазначеного
рішення не має.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Феросистема» - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Феросистема» до Кіровоградської
митниці Міндоходів про скасування
рішення - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай