Справа № 333/707/14 (6-а/333/45/14)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"07" жовтня 2014 р. справа № 333/707/14
(6-а/333/45/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.
Запоріжжя

на ухвалу Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 14.02.2014 р. у справі
№ 333/707/14 (6-а/333/45/14) за поданням
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про зміну порядку
і способу виконання судового рішення у
справі

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

03.02.2014 року головний державний
виконавець Управління державної
виконавчої служби відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Запорізькій області Морар
М.В. звернувся до суду першої інстанції
з поданням про зміну способу і порядку
виконання судового рішення від 10.10.2013
року винесеного Комунарським районним
судом м. Запоріжжя у справі №2а-4008/10, в
якому просив змінити спосіб і порядок
подальшого виконання виконавчого
листа №2а-4008/10 від 10.10.2012 року, виданого
Комунарським районним судом м.
Запоріжжя про зобов'язання відповідача
перерахувати та виплатити позивачеві
основну пенсію у розмірах,
передбачених ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в сумі 57479,02
грн..

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 13.02.2014 року подання
головного державного виконавця
Управління державної виконавчої
служби відділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу виконання судового
рішення задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Просить скасувати ухвалу суду та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні подання про зміну способу
і порядку виконання судового рішення,
винесеного Комунарським районним
судом м. Запоріжжя у справі №2а-4008/10.

В судове засідання представники
сторін, повідомлені належним чином про
день та час судового розгляду без
поважних причин не з'явилися, в зв'язку
з чим справа розглядається в їх
відсутності.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального
права, суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 30.12.2010 року, яка
набрала чинності 21.10.2011 року,
адміністративний позов позивача судом
задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21.10.2011 року постанова Комунарського
районного суду м. Зіпоріжжя від 30.12.2010
року, скасована в частині задоволення
позовних вимог за період з 26.04.2010 року
по 22.07.2011 року.

На підставі виконавчого листа №2а-4008/10
від 10.10.2013 року, виданого Комунарським
районним судом м. Запоріжжя за вказаним
рішенням, постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. відкрито виконавче
провадження №40318861 та №40318928 від 22.10.2013
року.

Відповідно до довідки відповідача від
05.12.2011 року, наявною в матеріалах
справи, позивачеві було проведено
перерахунок пенсії у розмірі 57479,02 грн.,
але дану суму виплачено не було.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» №4901-VI від 05.06.2012 року,
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема
державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з ч. 1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії» зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
подання державного виконавця підлягає
задоволенню, оскільки відповідачем
виконано зобов'язальну частину
судового рішення про нарахування
соціальних виплат, а в даній категорії
справ зміна способу виконання рішення
можлива шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
постановив судове рішення без
порушення норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги суперечать
матеріалами справи, та не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
тому ухвалу слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.
Запоріжжя залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 14.02.2014 р. у справі
№ 333/707/14 (6-а/333/45/14) залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун