Справа № П/811/4016/14
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
Справа № П/811/4016/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петренко О.С.

за участю секретаря - Таранухи Т.М.

представника позивача - клопотання без
участі,

представника відповідача - Дундукової
Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області до Державного
підприємства "Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" про стягнення суми
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
(далі - позивач, Долинська ОДПІ)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Державного підприємства
"Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" (далі - відповідач, ДП
"Дирекція КГЗКОР" ), з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог, про
стягнення суми податкового боргу в
розмірі 678034,44 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що за відповідачем
рахується податковий борг, який в
добровільному порядку не погашений.

Від представника позивача до суду
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі та позовні вимоги
підтримано в повному обсязі (а.с.79).

Представник відповідача в судовому
засідання позовні вимоги не визнав,
посилаючись на обставини викладені в
письмових запереченнях, долучених до
матеріалів справи (а.с.38-40). При цьому
визнавши суму заборгованості,
зазначивши, що дійсно борг у розмірі
678034,44 грн. існує, але порушена процедура
стягнення.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши у судовому
засіданні надані сторонами докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності на
підставі наданих доказів, суд дійшов
наступних висновків.

Абзацом першим пункту 61.1 статті 61
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України)
встановлено, що податковий контроль -
система заходів, що вживаються
контролюючими органами з метою
контролю правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів, а також дотримання
законодавства з питань проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 41.1.1. пункту 41.1
статті 41 ПК України контролюючими
органами є органи державної податкової
служби - щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів, крім зазначених у
підпункті 41.1.2 цього пункту, а також
стосовно законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби.

Пунктом 41.5 цієї ж статті встановлено,
що органами стягнення є виключно
органи державної податкової служби,
які уповноважені здійснювати заходи
щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється.

Відповідно до пункту 5 частини другої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

Отже, законом передбачена можливість
звернення органів державної
податкової служби до
адміністративного суду з позовами про
стягнення з фізичних та юридичних осіб
податкового боргу.

Державне підприємство "Дирекція
Криворізького гірничо-збагачувального
комбінату окислених руд" з 17.11.93 року
зареєстроване як юридична особа
Долинською районною державною
адміністрацією, взяте на облік
платників податків у Долинській МДПІ.
(а.с. 6-9).

Матеріалами справи встановлено, що
23.01.2014 року відповідачем подано до
Долинської ОДПІ податкову декларацію
з плати за землю по Маловодянській
сільській раді за 2014 рік, у якій
самостійно нараховано річну суму
земельного податку у розмірі 2034103,34 грн.
з розбивкою її частками за місяцями
(а.с.12-13). У строки, встановлені пунктом
287.3 статті 273 ПК України, земельний
податок з періодом нарахування з 30.07.2014
року по 30.10.2014 року (включно)
відповідачем не сплачено, внаслідок
чого утворилася заборгованість у
розмірі 678034,44 грн.

23.01.2014 року відповідачем подано до
Долинської ОДПІ податкову декларацію
з плати за землю по Богданівській
сільській раді за 2014 рік, у якій
самостійно нараховано річну суму
земельного податку у розмірі 89192,52 грн.
з розбивкою її частками за місяцями
(а.с.14-15). У строки, встановлені пунктом
287.3 статті 273 ПК України, земельний
податок за жовтень 2010 року
відповідачем не сплачено, внаслідок
чого утворилася заборгованість у
розмірі 7432,71 грн.

27.01.2014 року відповідачем до податкового
органу подано податкову декларацію з
плати за землю за 2014 рік, у якій
самостійно нараховано річну суму
земельного податку у розмірі 152340,52 грн.
з розбивкою її частками за місяцями
(а.с.10-11). У строки, встановлені пунктом
287.3 статті 273 ПК України, земельний
податок за жовтень 2014 року
відповідачем не сплачено, внаслідок
чого утворилася заборгованість у
розмірі 12695,04 грн. В зв'язку з частковою
сплавлю сума боргу становить 5304,52 грн.,
що підтверджується долученою до справи
обліковою карткою платника податків
(а.с.21-22).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України
платник податків самостійно обчислює
суму податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК
України платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України
визначено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Як передбачено пунктом 287.3 статті 287 ПК
України, податкове зобов'язання щодо
плати за землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК
України встановлено, що податкове
зобов'язання - це сума коштів, яку
платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

За визначеннями, наданими пп. 14.1.39, 14.1.175
п.14.1 ст.14 ПК України, сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
грошовим зобов'язанням платника
податків. Воднораз, сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання є податковим
боргом.

Таким чином, у ході судового розгляду
знайшли підтвердження доводи позову
про наявність у відповідача
податкового боргу з плати за землю у
розмірі 690771,67 грн., що узгоджується з
даними особового рахунку відповідача
(а.с.17-22) та розрахунком суми його
податкового боргу (а.с.5). В зв'язку з
частковим погашенням сума боргу
становить 678034,44 грн. (а.с.79-81).

Відповідно до абзацу 1 пункту 59.1 статті
59 ПК України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України
податкова вимога надсилається
(вручається) також платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України
передбачено, що у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Так, у зв'язку непогашенням
відповідачем сум узгоджених
податкових зобов'язань Долинською МДПІ
на підставі облікових даних з карток
особового рахунку відповідача
сформовано першу податкову вимогу №1/10
від 15.01.08 та другу податкову вимогу №2/23
від 18.02.09 (а.с. 16). Наразі вказані
податкові вимоги не скасовані та не
відкликані. Тому суд вважає, що
позивачем дотримано законодавчі норми
про направлення платнику податку
письмової вимоги щодо погашення суми
податкового боргу, яка передує вжиттю
заходів, спрямованих на його примусове
стягнення (погашення).

Згідно з пунктами 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 ПК
України контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Представник відповідача, визнавши
наявність податкового боргу з плати за
землю, заявленого до стягнення, проте
заперечуючи проти задоволення
поданого позову, послався на пункт 1.3
статті 1 Податкового кодексу України,
згідно з яким цей Кодекс не регулює
питання погашення податкових
зобов'язань або стягнення податкового
боргу з осіб, на яких поширюються
судові процедури, визначені Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Матеріалами справи встановлено, що ДП
«Дирекція КГЗКОР» перебуває у
процедурі банкрутства. Ухвалою
господарського суду Кіровоградської
області від 25.04.08 року у справі
№05-01/184/6-12а/10 введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів ДП
«Дирекція КГЗКОР» відповідно до частин
4-6 статті 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(а.с. 50-53). Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 16.06.09 року
введено процедуру санації боржника ДП
«Дирекція КГЗКОР» до 16.06.10 року (а.с. 54-60).
Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 11.11.2014 року
строк процедури санації боржника
продовжено на шість місяців (а.с.48-49).

Згідно з пунктом 87.10 статті 87 ПК України
з моменту винесення судом ухвали про
порушення провадження у справі про
банкрутство платника податків порядок
погашення грошових зобов'язань, які
включені до конкурсних кредиторських
вимог контролюючих органів до такого
боржника, визначається згідно із
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" без
застосування норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 10 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" суд, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство, вирішує усі майнові спори
з вимогами до боржника, у тому числі
спори про визнання недійсними
будь-яких правочинів (договорів),
укладених боржником; стягнення
заробітної плати; поновлення на роботі
посадових та службових осіб боржника,
за винятком спорів, пов'язаних із
визначенням та сплатою (стягненням)
грошових зобов'язань (податкового
боргу), визначених відповідно до
Податкового кодексу України, а також
справ у спорах про визнання недійсними
правочинів (договорів), якщо з
відповідним позовом звертається на
виконання своїх повноважень
контролюючий орган, визначений
Податковим кодексом України.

Пунктом 1-1 Прикінцевих положень Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" встановлено,
що положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено після
набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом.

Положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Суд зазначає, що заявлений до стягнення
у даній справі податковий борг з плати
за землю у розмірі 678034,44 грн. виник в
липні-жовтні 2014, а отже такий борг є
поточним зобов'язанням позивача, яке
виникло після порушення справи про
банкрутство. На вказані вимоги не
поширюється мораторій на задоволення
вимог кредиторів.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" дія мораторію
на задоволення вимог кредиторів не
поширюється на вимоги поточних
кредиторів. Стягнення грошових коштів
за вимогами кредиторів за
зобов'язаннями, на які не поширюється
дія мораторію, провадиться з рахунку
боржника в установі банку. Контроль за
такими стягненнями здійснює
арбітражний керуючий (розпорядник
майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Частиною 8 статті 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що поточні кредитори з
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство, можуть пред'явити такі
вимоги після прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури. До визнання боржника
банкрутом спори боржника з
кредиторами, які мають поточні вимоги
до боржника, вирішуються шляхом їх
розгляду у позовному провадженні
господарським судом, у провадженні
якого перебуває справа про
банкрутство.

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання, і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті
12 Господарського процесуального
кодексу України господарському суду
підвідомчі справи у спорах з майновими
вимогами до боржника, стосовно якого
порушено справу про банкрутство, у тому
числі справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Системний аналіз цих норм свідчить, що
поточні кредитори в разі відкриття
ліквідаційної процедури звертаються
до господарського суду з заявою про
поточні грошові вимоги до боржника, а у
випадку, коли боржника не визнано
банкрутом, поточний кредитор
звертається до суду з позовною заявою,
яка розглядається у позовному
провадженні.

З порушенням провадження у справі
про банкрутство не пов'язується
завершення підприємницької діяльності
боржника, він має право укладати угоди,
у нього можуть виникати нові
зобов'язання. З огляду на наведене
можна дійти висновку про те, що дія
мораторію поширюється лише на
задоволення вимог конкурсних
кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних
кредиторів, то за цими зобов'язаннями
згідно із загальними правилами
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

При цьому, процедурні питання щодо
погашення податкових зобов'язань або
стягнення податкового боргу з осіб, на
яких поширюються судові процедури,
визначені Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(тобто погашення податкових
зобов'язань або стягнення податкового
боргу, що утворився до відкриття
провадження про банкрутство та
введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів) регламентуються
положеннями Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
Воднораз, щодо стягнення податкового
боргу, який утворився після відкриття
провадження про банкрутство та
введення мораторію, підлягає
застосуванню процедура, визначена
приписами Податкового кодексу України.

Підпунктами 20.1.19, 20.1.34 пункту 20 статті 20
ПК України органам доходів та зборів,
як контролюючим органам, надано право
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, що обслуговують
такого платника податків, на суму
податкового боргу або його частини.

Відтак, спір за даним позовом, що
заявлений позивачем на виконання
повноважень, наданих Податковим
кодексом України, відноситься до
юрисдикції адміністративних судів,
установленої п.5 ч.2 ст.17 КАС України. З
огляду на доведеність позовних вимог
позивача про стягнення податкового
боргу з плати за землю у розмірі 678034,44
грн., заявлений позов підлягає
задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також враховуючи відсутність витрат
позивача, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати з
відповідача не стягуються

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
"Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" (код ЄДРПОУ - 04853709) на
користь Державного бюджету України в
особі Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області податковий
борг в розмірі 678 034 (шістсот сімдесят
вісім тисяч тридцять чотири) грн. 44 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
підпис О.С. Петренко

Згідно з оригіналом