Справа № 826/12928/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Романчук О.М.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Валартін Фарма» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Валартін Фарма» до
Міністерства охорони здоров'я України,
треті особи: Державне підприємство
"Державний експертний центр МОЗ
України", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
про визнання протиправним та
скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Валартін
Фарма» звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства охорони здоров'я України
(далі - відповідач), за участю третіх
осіб - Державне підприємство "Державний
експертний центр МОЗ України" (далі -
третя особа 1), ОСОБА_2 (далі - третя особа
2), ОСОБА_3 (далі - третя особа 3), ОСОБА_4
(далі - третя особа 4), ОСОБА_5 (далі -
третя особа 5), ОСОБА_6 (далі - третя особа
6), ОСОБА_7 (далі - третя особа 7), ОСОБА_8
(далі - третя особа 8), ОСОБА_9 (далі -
третя особа 9), ОСОБА_10 (далі - третя
особа 10), в якому просить визнати
протиправним та скасувати наказ від 20
серпня 2014 року №581 про проведення
перевірки щодо дотримання норм
законодавства Державним підприємством
"Державний експертний центр МОЗ
України".

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
жовтня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
неповно з'ясовано обставини, які мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
допущено порушення норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Валартін Фарма» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 жовтня 2014 року - без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення відмову в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідач, приймаючи оскаржуваний
наказ, діяв на підставі та у межах
повноважень, що передбачені законом.
Крім того, позивачами не доведено, а
колегією суддів не встановлено, що
оскаржуваний наказ порушує права,
свободи чи інтереси ТОВ "ВАЛАРТІН
ФАРМА", більше того, Державне
підприємство "Державний експертний
центр МОЗ України", інтересів якого
безпосередньо стосується оскаржуваний
наказ, не порушувало питання щодо його
скасування.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних матеріалів справи, відповідно
до наказу Міністерства охорони
здоров'я України наказ від 20 серпня 2014
року про проведення перевірки щодо
дотримання норм законодавства
Державним підприємством "Державний
експертний центр МОЗ України" при
здійсненні процедури державної
реєстрації лікарського засобу
Альфапег® Пегінтерферон альфа-2b,
виробництва ТОВ "НВК "Інтерфармбіотек"
на підставі підпункту 5 пункту 11
Положення про Міністерство охорони
здоров'я України, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011
року №467 та на виконання резолюції
Міністра охорони здоров'я України від 11
серпня 2014 року до звернення
Всеукраїнської благодійної
організації "Всеукраїнська мережа
людей, які живуть з ВІЛ/СНІД" від 11
серпня 2014 року №1076 щодо проведення
перевірки дотримання норм
законодавства Державним підприємством
"Державний експертний центр МОЗ
України" при здійсненні процедури
державної реєстрації лікарського
засобу Альфапег® Пегінтерферон
альфа-2b, виробництва ТОВ "НВК
"Інтерфармбіотек", утворено комісію
щодо проведення перевірки дотримання
норм законодавства Державним
підприємством "Державний експертний
центр МОЗ України" при здійсненні
процедури державної реєстрації
лікарського засобу Альфапег®
Пегінтерферон альфа-2b, виробництва ТОВ
"НВК "Інтерфармбіотек" та затверджено
її склад та наказано комісії у термін
до 22 серпня 2014 року провести перевірку,
а керівництву Державного підприємства
"Державний експертний центр МОЗ
України" - забезпечити умови та сприяти
проведенню перевірки.

Вважаю вказаний наказ протиправним,
позивач звернувся до
адміністративного суду з даним
позовом.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 73
Господарського кодексу України
державне унітарне підприємство
утворюється компетентним органом
державної влади в розпорядчому порядку
на базі відокремленої частини
державної власності, як правило, без
поділу її на частки, і входить до сфери
його управління.

Орган державної влади, до сфери
управління якого входить підприємство,
є представником власника і виконує
його функції у межах, визначених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами.

Згідно зі статтею 136 Господарського
кодексу України право господарського
відання є речовим правом суб'єкта
підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається
майном, закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Власник майна, закріпленого на праві
господарського відання за суб'єктом
підприємництва, здійснює контроль за
використанням та збереженням
належного йому майна безпосередньо або
через уповноважений ним орган, не
втручаючись в оперативно-господарську
діяльність підприємства.

Як визначає частина перша статті 4
Закону України "Про управління
об'єктами державної власності"
суб'єктами управління об'єктами
державної власності є, зокрема
міністерства, інші органи виконавчої
влади та державні колегіальні органи
(далі - уповноважені органи управління).

Згідно з пунктами 1, 4, 11 Положення про
Міністерство охорони здоров'я України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року №467/2011,
Міністерство охорони здоров'я України
(МОЗ України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

МОЗ України є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
забезпеченні реалізації державної
політики у сфері охорони здоров'я,
формуванні державної політики у сферах
санітарного та епідемічного
благополуччя населення, створення,
виробництва, контролю якості та
реалізації лікарських засобів,
медичних імунобіологічних препаратів
і медичних виробів, протидії
ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально
небезпечним захворюванням.

МОЗ України відповідно до покладених
на нього завдань, зокрема організовує
розгляд звернень громадян із питань,
пов'язаних з діяльністю МОЗ України,
підприємств, установ та організацій, що
належать до сфери його управління, а
також стосовно актів, які ним
видаються; утворює, ліквідовує,
реорганізовує підприємства, установи
та організації, у тому числі медичні
заклади, затверджує їх положення
(статути), в установленому порядку
призначає на посади та звільняє з посад
їх керівників, формує кадровий резерв
на посади керівників підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери управління МОЗ України.

Міністр, у тому числі організовує та
контролює виконання Конституції та
законів України, актів і доручень
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України в апараті
Міністерства, а також на підприємствах,
установах та організаціях, що належать
до сфери управління МОЗ України;

Відповідно до положень статуту
Державного підприємства "Державний
експертний центр МОЗ України" він є
уповноваженої Міністерством охорони
здоров'я України спеціалізованою
експертною установою у сфері
доклінічного вивчення, клінічних
випробувань та державної реєстрації
лікарських засобів (в тому числі
медичних імунобіологічних препаратів)
в межах, що визначені Законами України
"Про лікарські засоби" та "Про захист
населення від інфекційних хвороб", яка
також є головною організацією у сфері
здійснення фармаконагляду,
стандартизації медичної допомоги та
медичного, в тому числі
фармацевтичного, обслуговування,
включаючи розробку відповідних
медико-технологічних документів та
проектів нормативних актів, що
заснована на державній власності та
належить до сфери управління
Міністерства охорони здоров'я України.
Майно Державного підприємства
"Державний експертний центр МОЗ
України" є державною власністю і
закріплюється ним на праві
господарського відання, Центр володіє,
користується і розпоряджається майном,
що закріплене за ним Міністерством
охорони здоров'я України, з обмеженням
правомочності розпорядження щодо
окремих видів майна за згодою
Міністерства охорони здоров'я України
у випадках, передбачених
законодавством та статутом.

Наведені законодавчі норми свідчать,
що Міністерство охорони здоров'я
України, як суб'єкт управління
об'єктами державної власності,
наділений відповідними
повноваженнями, зокрема здійснювати
перевірки підприємств, що належать до
сфери його управління, у тому числі
Державного підприємства "Державний
експертний центр МОЗ України", шляхом
прийняття відповідного рішення.

За таких підстав, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що відповідач,
приймаючи оскаржуваний наказ, діяв на
підставі та у межах повноважень, що
передбачені законом.

При цьому, суд апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції наданими за результатами
оцінки доводів позивача, на які
останній також посилається і в
апеляційній скарзі, щодо застосування
положень статті 31 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
згідно з якою перевірки підприємств,
установ та організацій, фізичних осіб -
підприємців контролюючими органами
(крім Державної фіскальної служби
України) здійснюються протягом серпня -
грудня 2014 року виключно з дозволу
Кабінету Міністрів України або за
заявкою суб'єкта господарювання щодо
його перевірки. Зокрема, у межах
спірних правовідносин Міністерство
охорони здоров'я України не є
контролюючим органом, а здійснює
повноваження органу управління майном,
відповідно, перевірка Державного
підприємства "Державний експертний
центр МОЗ України" не потребувала
дозволу Кабінету Міністрів України.

Також судом першої інстанції правильно
визначено необґрунтованість доводів
позивача про те, що оскаржуваний наказ
спрямований на перевірку процесу
виробництва лікарського засобу
Альфапег® Пегінтерферон альфа-2b,
виробництва ТОВ "НВК
"Інтерфармбіотек", що відноситься до
компетенції Державної служби України з
лікарських засобів. Зокрема: по-перше
зміст оскаржуваного наказу прямо
свідчить про призначення перевірки
щодо дотримання норм законодавства
третьою особою 1 при здійсненні
процедури державної реєстрації
лікарського засобу та не стосується
процесу його виробництва; по-друге
відповідно до пунктів 1.4, 3.7, 3.8 Порядку
проведення державної реєстрації
(перереєстрації) медичних
імунобіологічних препаратів в Україні,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 06 грудня
2001 року №486, Державне підприємство
"Державний експертний центр МОЗ
України" при проведенні державної
реєстрації медичних препаратів
здійснює перевірку, спеціалізовану
оцінку матеріалів, документів та
зразків препарату, а його висновки є
підставою для прийняття відповідного
рішення Міністерством охорони здоров'я
України.

Тобто, в рамках даного спору, з
урахуванням предмету спору,
оскаржуваний наказ підлягає оцінці на
предмет його відповідності вимогам,
встановленим частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, проте, не стосується
безпосереднього процесу виробництва
лікарського засобу.

Так само необґрунтованими є доводи
позивача про невідповідність
оскаржуваного наказу вимогам статті 9
Закону України "Про лікарські засоби" в
частині державної охорони
реєстраційної інформації від
розголошення та недобросовісного
комерційного використання, оскільки
спірний наказ не містить вказівок щодо
розголошення інформації щодо
реєстрації лікарського засобу
Альфапег® Пегінтерферон альфа-2b,
виробництва ТОВ "НВК
"Інтерфармбіотек".

Крім того, колегія суддів повністю
погоджується із висновками суду першої
інстанції про те, що оскаржуваний наказ
не порушує права, свободи чи інтереси
ТОВ "ВАЛАРТІН ФАРМА".

Згідно з частиною першою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: 1) визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; 2) зобов'язання
відповідача вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача коштів; 5) тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 6)
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 7) примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; 8)
визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Системний аналіз наведених норм
Кодексу адміністративного судочинства
України свідчить, що судовий захист
прав, свобод або інтересів шляхом
повного чи часткового задоволення
адміністративного позову, можливий
виключно відносно тієї особи, права,
свободи або інтереси якої порушено з
боку конкретного суб'єкта владних
повноважень та за умови порушення її
прав.

Позивачами не доведено, а колегією
суддів першої інстанції не
встановлено, що оскаржуваний наказ
порушує права, свободи чи інтереси ТОВ
"ВАЛАРТІН ФАРМА". Не встановлено таких
обставин і колегією суддів апеляційної
інстанції.

При цьому, як вірно зауважено судом
першої інстанції Державне
підприємство "Державний експертний
центр МОЗ України", інтересів якого
безпосередньо стосується оскаржуваний
наказ, не порушувало питання щодо його
скасування.

Як в позовній заяві так і апеляційній
скарзі позивач зазначає, що його права
порушено у зв'язку із поширенням
членами комісії з перевірки Державного
підприємства "Державний експертний
центр МОЗ України" неправдивої
інформації про засіб Альфапег®
Пегінтерферон альфа-2b та розголошення
реєстраційної інформації.

Водночас судом першої інстанції вірно
зауважено, що вказані обставини не
стосуються предмету спору та в разі
звернення позивача до відповідного
суду за захистом своїх прав внаслідок
дій членів комісії з перевірки
Державного підприємства "Державний
експертний центр МОЗ України", можуть
бути предметом іншого спору .

За таких підстав, з урахуванням того, що
відповідач діяв в межах повноважень,
визначених Законом та не порушували
прав, свобод та інтересів позивача,
Окружний адміністративний суд міста
Києва дійшов вірного висновку, що
позовні вимоги нормативно та
документально не підтверджуються.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Валартін Фарма» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 жовтня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Валартін
Фарма» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Пилипенко О.Є.

Суддя:
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М.

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 23.12.2014 року.

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М