Справа № 818/2975/14
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.Справа № 818/2975/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського
окружного адміністративного суду від
04.11.2014р. по справі № 818/2975/14

за позовом ОСОБА_1

до Роменської виправної колонії №56

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Роменської виправної колонії №56 ( далі
- відповідач) про визнання незаконними
дії щодо перегляду кореспонденції
ОСОБА_1 від 30.05.2014 до Роменського
міськрайонного суду Сумської області,
яка зареєстрована в Журналі вихідної
кореспонденції засуджених Роменської
виправної колонії №56 30.05.2014 за № 15/К-34
та стягнути з Роменської виправної
колонії №56 на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду у сумі 2000 грн.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.2014р.
відмовлено у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Роменської виправної
колонії №56 про визнання дій
незаконними.

Позивач, не погодився з ухвалою суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу. Свою незгоду з ухвалою суду
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права та просить суд
апеляційної інстанції скасувати
ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.2014 р. та
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2
ч.1 ст. 197 КАС України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь обставин справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
доводів апеляційної скарги у
відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження по
справі судом першої інстанції зроблено
висновок, що предметом розгляду даної
справи є дії осіб закладу відбування
покарання, пов'язані з виконанням
вироку відносно ОСОБА_1 та його прав як
засудженого, а тому діяльність
зазначених осіб не належить до сфери
управлінської діяльності та не може
бути предметом оскарження в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з
рішенням суду першої інстанції та
зазначає:

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією та законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
перелік яких наведено у частині 2
статті 17 КАС України. Водночас частина
третя зазначеної норми містить перелік
публічно-правових справ, на які не
поширюється юрисдикція
адміністративних судів. Згідно з
вимогами пункту 2 частини 3 цієї норми
до зазначеного переліку віднесено
справи, що належить вирішувати в
порядку кримінального судочинства.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 14.12.2011, № 19-рп/2011 "У справі за
конституційним зверненням громадянина
щодо офіційного тлумачення положень
частини другої статті 55 Конституції
України, частини другої статті 2, пункту
2 частини третьої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, частини третьої статті 110,
частини другої статті 236
Кримінально-процесуального кодексу
України та конституційним поданням
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ щодо офіційного тлумачення
положень статей 97, 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України, статей 3, 4, 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
в аспекті статті 55 Конституції України"
зазначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (частина перша статті 2 КАС
України). До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (частина друга статті 2 КАС
України). Вичерпний перелік
публічно-правових справ, на які не
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, визначено в
частині третій статті 17 КАС України, а
саме справи: що віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України; які
належить вирішувати порядку
кримінального судочинства; про
накладення адміністративних стягнень;
щодо відносин, які відповідно до
закону, статуту (положення) об'єднання
громадян віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції
(пункти 1, 2, 3, 4).

При визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

З аналізу вказаних норм встановлено, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є не будь-який публічно-правовий спір, а
лише той, який випливає із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
спірні правовідносини між ОСОБА_1 та
відповідачем по справі склалися
внаслідок бездіяльності відповідача
щодо перегляду кореспонденції ОСОБА_1
від 30.05.2014 до Роменського
міськрайонного суду Сумської області,
яка зареєстрована в Журналі вихідної
кореспонденції засуджених Роменської
виправної колонії №56 30.05.2014 за № 15/К-34,
що мало місце під час відбування
позивачем кримінального покарання за
вироком суду, який згідно зі статтею 4
Кримінально-виконавчого кодексу
України є підставою виконання та
відбування покарання.

Позивач, якій є засудженим та відбуває
покарання у Роменській виправній
колонії №56, просить зобов'язати
відповідачів вчинити дії, що
регламентовані Кримінально-виконавчим
кодексом України, а тому такі дії не
належать до сфери управлінської
діяльності та не можуть бути предметом
оскарження в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 1
Кримінально-виконавчого кодексу
України кримінально-виконавче
законодавство України регламентує
порядок і умови виконання та
відбування кримінальних покарань з
метою захисту інтересів особи,
суспільства і держави шляхом створення
умов для виправлення і ресоціалізації
засуджених, запобігання вчиненню нових
злочинів як засудженими, так і іншими
особами, а також запобігання тортурам
та нелюдському або такому, що принижує
гідність, поводженню із засудженими.

Саме кримінально-виконавче
законодавство України, відповідно до
статті 3 Кримінально-виконавчого
кодексу України, застосовується до
засуджених, які відбувають покарання
на території України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції, що предмет
заявленого спору не належить до сфери
управлінської діяльності і не може
бути предметом оскарження в порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі лише, якщо
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла до
висновку стосовно того, що ухвала суду
першої інстанції скасування не
виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.2014р. по
справі № 818/2975/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бондар В.О.Судді
Кононенко З.О. Зеленський В.В.