Справа № 686/19971/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/19971/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Демінська
А.А.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

23 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю секретаря судового
засідання: Бондаренко С.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Петричиної
Олени Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду у м.
Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 31 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду у м. Хмельницькому про
визнання протиправним та скасування
рішення ,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому (далі УПФУ у
м.Хмельницькому), в якому просила
визнати незаконним рішення
відповідача щодо стягнення в
односторонньому порядку виплачених
надміру коштів.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 жовтня 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати вказану
постанову та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) апеляційну
скаргу підтримала та просила її
задовольнити.

Представник позивача про задоволення
апеляційної скарги заперечив,
посилаючись на її необґрунтованість та
безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи з
02.12.2009 року ОСОБА_4 призначено пенсію за
віком з врахуванням довідки № 24 від
18.09.2005 року про заробітну за період
роботи з 01.10.1995 року по 30.06.2000 року,
виданої ПП "Азімут".

28.10.2013 року відповідачем було проведено
перевірку вищезазначеної довідки, в
ході якої виявилось, що ПП "Азімут"
ліквідовано 28.03.2006 року, а документи, що
підтверджують нарахування заробітньої
плати до архіву не надавались, а тому
для розрахунку пенсії позивача було
взято іншу довідку про заробітну плату
№ 361 від 11.08.2009 року, видану ПАТ "Катіон"
та проведено вказаний перерахунок з
02.12.2009 року, внаслідок чого розмір
пенсії останньої зменшився.

08.04.2014 року відповідачем винесено
рішення № 866721 про утримання з позивача
переплати пенсії за період з 02.12.2009 року
по 31.03.2014 року в зв'язку з уточненням
заробітної плати, в розмірі 20%,
починаючи з 01.05.2014 року.

Про прийняте рішення УПФУ у
м.Хмельницькому повідомило ОСОБА_4
листом № 513/Г-12 від 19.08.2014 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що стягнення
надмірно сплачених сум пенсії
передбачено лише у випадку, якщо така
надмірна сплата відбулась з вини
пенсіонера, зокрема, зловживання з його
боку (надання недостовірної інформації
або взагалі ненадання відповідної
інформації), а оскільки будь-яких
зловживань з боку позивача при поданні
документів на призначенні пенсії не
було, рішення відповідача щодо
утримання переплати пенсії є
протиправним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України від
09.07.2003 року № 1058-IV ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 101 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-XII ,,Про пенсійне
забезпечення" (далі Закон № 1788-XII)
органи, що призначають пенсії, мають
право вимагати відповідні документи
від підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Частиною першою статті 103 Закону № 1788-XII
встановлено, що суми пенсії, надміру
виплачені пенсіонерові внаслідок
зловживань з його боку (в результаті
подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
регулюється Порядком відшкодування
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, та списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги,
що є безнадійними до стягнення,
затвердженим Постановою правління
Пенсійного фонду України від 21 березня
2003 року № 6-4 (далі Порядок).

Згідно п. 3 Порядку повернення коштів
проводиться відповідно до статті 103
Закону України ,,Про пенсійне
забезпечення" у випадках виявлення
подання громадянами недостовірних
відомостей про заробітну плату чи
інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного
подання відомостей про зміну у складі
сім'ї тощо.

Таким чином, відрахування виплаченої
надміру суми пенсії можливе лише за
двох умов, зокрема, зловживання з боку
пенсіонера та подання страхувальником
недостовірних даних.

Як вбачається із матеріалів пенсійної
справи, довідка про заробітну плату № 24
від 18.09.2005 року про заробітну за період
роботи з 01.10.1995 року по 30.06.2000 року,
видана позивачу ПП "Азімут".
Відповідачем не надано доказів того, що
позивач знала про недостовірність
відомостей, викладених в ній, а також
не доведено, що ці відомості є
недостовірними.

Отже, вирішуючи спір по суті позовних
вимог, судом першої інстанції вірно
враховано, що відповідачем не надано
доказів про вчинення позивачем
зловживань (недобросовісності), що
призвели до безпідставної виплати їй
сум пенсії, тому колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що позов підлягає
задоволенню, а відповідне рішення
відповідача скасуванню із
зобов'язанням виплатити позивачу суму
коштів, утриманих з її пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення,
оскільки судове рішення постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду у м. Хмельницькому
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 31 жовтня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 грудня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.