Справа № 804/10282/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 р. Справа № 804/10282/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача - Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області про стягнення заборгованості в
сумі 56348, 17грн.,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2014 до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області про стягнення заборгованості в
сумі 56348, 17 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що на
підставі наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області від 03.03.2014
№ 47о/с ОСОБА_2, як випускник
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ, був
призначений на посаду дільничного
інспектора міліції відділення міліції
Амур-Нижньодніпровського районного
відділу Дніпропетровського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області. Проте, на
підставі наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області від 17.06.2014
№ 182о/с відповідач був звільнений з
органів внутрішніх справ у запас
Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення). В
порушення вимог ч. 6 ст. 18 Закону України
«Про міліцію» від 20 грудня 1990 року N
565-XII, ОСОБА_2 не відшкодував витрати,
пов'язані з його утриманням у вищому
навчальному закладі в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. З огляду на те, що відповідач
добровільно не відшкодовує означені
витрати, позивач звернувся до суду із
даним позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21.07.2014
відкрито провадження у цій справі та
призначено її до розгляду на 15.08.2014.

У судове засідання 15.08.2014 позивач не
з'явився. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином. Позивач надав суду
клопотання від 15.08.2014 про розгляд
справи за його відсутності в порядку
письмового провадження.

Відповідач у судове засідання 15.08.2014 не
з'явився. Ухвала Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
21.07.2014 та судова повістка направлені на
адресу відповідача, зазначену в
адміністративному позові та довідці
відділу адресно-довідкової роботи
підрозділу ГУДМС УДМС України в
Дніпропетровській області від 16.06.2014,
яка міститься в матеріалах справи, а
саме: 49000, м. Дніпропетровськ, вул.
Мінусінська, 130. Проте, на адресу суду
повернувся конверт із зазначеної
адреси відповідача із відміткою
поштового відділення про повернення, у
зв'язку із закінченням терміну
зберігання.

Відповідно до п. 11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі -КАС України) у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
на предмет спору на стороні позивача у
судове засідання 15.08.2014 не з'явилася. До
суду надійшли письмові пояснення від
05.08.2014 (вх. № 49334/14), в яких Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області просить суд задовольнити
адміністративний позов повністю та
розглянути справу за відсутності його
повноважного представника.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, на підставі наказу
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ від
31.07.2010 № 42 ос, ОСОБА_2 був прийнятий на
службу до органів внутрішніх справ
України, зарахований курсантом першого
курсу Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ та йому
було присвоєно перше спеціальне звання
«рядовий міліції».

Разом з тим, між Дніпропетровським
державним університетом внутрішніх
справ, Головним управлінням МВС
України в Дніпропетровській області та
старшим сержантом міліції ОСОБА_2 було
укладено договір про підготовку
фахівця у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ від 09.08.2010 № 110.

Згідно наказу Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ від 28.02.2014 № 60, відповідач
закінчив цей вищий навчальний заклад
(факультет з підготовки фахівців для
підрозділів міліції громадської
безпеки), отримав
освітньо-кваліфікаційний рівень
«бакалавр», кваліфікацію - бакалавр з
права та диплом.

03.03.2014 на підставі наказу Головного
управління МВС України в
Дніпропетровській області № 47 о/с, з
01.03.2014 лейтенант міліції ОСОБА_2 був
призначений дільничним інспектором
міліції відділення міліції
Амур-Нижньодніпровського районного
відділу Дніпропетровського міського
управління ГУМВС України в
Дніпропетровській області.

Однак, на підставі наказу Головного
управління МВС України в
Дніпропетровській області від 17.06.2014 №
182 о/с, відповідач був звільнений в
запас Збройних Сил України згідно п. 64
«ж» Положення за власним бажанням з 17
червня 2014 року.

Так, відповідно до п. 64 "ж" Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року №114, особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
власним бажанням.

Відповідно ч. 6 ст. 18 Закону України «Про
міліцію» від 20 грудня 1990 року N565-XII,
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Порядком відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.03.2007 № 313 (далі - Порядок),
визначено механізм відшкодування
особами, які навчалися за державним
замовленням у вищих навчальних
закладах МВС (далі - особи), витрат,
пов'язаних з їх утриманням у таких
закладах у разі звільнення осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ із служби протягом
трьох років після закінчення
навчального закладу за власним
бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни.

Так, положеннями п. 2 та п. 3 Порядку,
встановлено, що відшкодування
здійснюється в розмірі фактичних
витрат, пов'язаних з грошовим,
продовольчим і речовим забезпеченням,
перевезенням до місця проведення
щорічної основної і канікулярної
відпустки та у зворотному напрямку, за
направленням до місця служби після
закінчення навчального
закладу,оплатою комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв.
Витрати відшкодовуються згідно з
договором про підготовку фахівця в
навчальному закладі, який укладається
між навчальним закладом, головним
управлінням або управлінням МВС та
особою.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не відпрацював
трирічний термін в органах внутрішніх
справ після закінчення навчання в
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ, і був
звільнений за власним бажанням, він,
згідно Порядку відшкодування особами
витрат, пов'язаних з їх утриманням у
вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01.03.2007 № 313,
повинен відшкодувати витрати,
пов'язані з його утриманням у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ.

Разом з тим, умовами договору про
підготовку фахівця у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ від
09.08.2010, укладеного між
Дніпропетровським державним
університетом внутрішніх справ,
Головним управлінням МВС України в
Дніпропетровській області та старшим
сержантом міліції ОСОБА_2, передбачено,
що відповідач проходить підготовку за
державним замовленням на денній формі
навчання фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня за
напрямом (спеціальністю) «бакалавр»
«правознавство» (п. 1.1 зазначених
договорів) та у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченні
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі за
підставами, встановленими п. 3 цього
договорів, повинен відшкодувати
фактичні витрати, пов`язані з
утриманням у навчальному закладі
згідно із затвердженим розрахунком (п.
2.3.6 договору від 09.08.2010 № 110).

Спільним Наказом Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Адміністрації Державної прикордонної
служби України, Управління державної
охорони України, Служби безпеки
України від 17.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534
затверджено Порядок розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсантів у
вищих навчальних закладах (далі -
Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у вищих
навчальних закладах).

Відповідно до п. 2.1 Порядку розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
курсантів у вищих навчальних закладах,
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у ВНЗ, а саме
витрат на: грошове забезпечення,
продовольче забезпечення, речове
забезпечення, медичне забезпечення,
перевезення до місця проведення
щорічної основної та канікулярної
відпустки та назад, оплату комунальних
послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно п.п. 2.1.1 п. 2.1 Порядку розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
курсантів у вищих навчальних закладах,
витратами на грошове забезпечення є
отримане курсантом щомісячне грошове
забезпечення за весь період навчання.
Фактичні дані беруться з розрахункових
відомостей та інших передбачених
документів, що підтверджують виплату
щомісячного грошового забезпечення
курсанту.

Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у вищих
навчальних закладах передбачає
диференціацію розміру відшкодування
особами вказаних витрат залежно від
факту проходження або не проходження
такими особами строкової військової
служби до навчання у ВНЗ МВС України.

Згідно довідок-розрахунків витрат,
пов'язаних з утриманням курсанта
ОСОБА_2 у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ за 2010 - 2014 роки, а саме: витрати на
продовольче забезпечення, за спожиту
теплоенергію, за водопостачання та
водовідведення, за електропостачання,
грошове та речове утримання, на
медикаменти, всього складають 56348, 17
грн.

Відповідачем в добровільному порядку
означені витрати не відшкодовані.

Станом на час розгляду справи судом,
відповідач також не надав доказів про
відшкодування витрат, пов`язаних з його
утриманням у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позивачем - суб'єктом
владних повноважень була доведена
правомірність та обґрунтованість
підстав стягнення з відповідача суми
витрат, пов`язаних з його утриманням у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ,
натомість відповідачем не було надано
суду жодного доказу щодо спростування
позиції позивача, викладеної в
заявленому адміністративному позові,
та доказів добровільної сплати
означеної суми боргу на момент
розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати у справі з відповідача
не стягуються.

Керуючись ст. ст. 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області про стягнення заборгованості в
сумі 56348, 17 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) до державного бюджету (на
рахунок: р/р 7468 в ГУДКСУ у
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ, МФО 805012, )
витрати, пов'язані з утриманням ОСОБА_2
у Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ у сумі
56348 (п'ятдесят шість тисяч триста сорок
вісім) грн. 17 коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В.
Царікова