Справа № 370/1667/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Устимчук
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Беспалова О.О., Грибан І.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області на постанову Макарівського
районного суду Київської області від 08
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області про стягнення недоотриманої
пенсії у зв'язку з неправомірними
діями, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області, в якому просив:

поновити строк для звернення до суду
відповідно п.3 ст.99 КАС України;

визнати протиправною бездіяльність та
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України у
Макарівському районі у здійсненні
перерахунку та виплати пенсії по
інвалідності в розмірах, передбачених
ст. 50, ст. 54, 67 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за періоди
з 31.10. 2011 року по 01.01.2012 року, а також з
01.01.2014 року;

зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Макарівському районі
здійснити перерахунок щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності з 01.01.2014 року по другій
групі інвалідності в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч.4 ст. 54, ст. 67 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та з врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати, з урахуванням
фактично виплачених сум за періоди з
31.10.2011 року по 01.01.2012 року, а також з
01.01.2014 року;

зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Макарівському районі
здійснити перерахунок щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю з 01.01.2014 року по другій групі
інвалідності в розмірі 75% мінімальних
пенсій за віком, відповідно до ч.1 ст. 50,
ст. 67 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум за періоди з 31.10. 2011 року
по 01.01.2012 року, а також з 01.01.2014 року.

Постановою Макарівського районного
суду Київської області від 08 вересня 2014
року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, постанова суду
- зміні з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
ОСОБА_2 перебуває на обліку управлінні
Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області, є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії (посвідчення серії А
№ 436351) та інвалідом 2-ої групи
безстроково по захворюванню,
пов'язаному з наслідками
Чорнобильської катастрофи.

Постановою Макарівського районного
суду Київської області від 19.05.2011р. у
справі № 2-а-3409/11, частково задоволено
вимоги ОСОБА_2 та зобов'язано УПФ
України у Макарівському районі
здійснити перерахунок та виплату з
урахуванням ст.28 ЗУ від 09.07.2013р. №1058-ГУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» доплати до
пенсії в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати відповідно до ст. 39
Закону України від 28 лютого 1991 р.
№796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
чорнобильської катастрофи»,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеними до першої
категорії інваліду другої групи в
розмірі 70% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 50 Закону України від 28
лютого 1991р. №796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» та державної пенсії
особам, віднесеними до першої
категорії по другій групі інвалідності
у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст. 54 Закону України від 28
лютого 1991р. №796-Х1І «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 01 листопада
2010р.

Разом з тим, вважаючи що відповідач не
виконує рішення суду, позивач, 04.06.2014 р.
звернувся до УПФ України у
Макарівському районі з заявою, в якій
просив повідомити: з яких критеріїв
йому нарахована пенсія і чи враховано
йому при призначенні пенсії
інвалідність по захворюванню,
пов'язаному з наслідками
Чорнобильської катастрофи? Чому не
виконується, при нарахуванні пенсії,
постанова суду від 19.05.2011р., справа №
2-а-3409/11? повідомити суми і дати
нарахувань та виплат за 2011-2013 роки та за
січень-травень 2014 р.

Листом УПФ України у Макарівському
районі № 27/к-06 від 05.06.2014 року йому
повідомили, що: виплати здійснюються
відповідно до постанови КМУ № 1210 від
23.11.2011 року "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та постанови КМУ від 25.03.2014
№ 112 "Про внесення змін до деяких
постанов Кабінету Міністрів України з
питань пенсійного забезпечення"; суму
по перерахунку позивач отримав в
червні 2011р. та отримував підвищений
розмір пенсії по рішенню суду по 30.10.2011
року, а згідно зі статтями 2, 5, 6, 106
Кодексу адміністративного судочинства
України захисту підлягають тільки
порушені права, а не ті які можуть бути
порушені у майбутньому; повідомили
суми і дати нарахувань та виплат за
2011-2013 роки та за січень-травень 2014 р.
позивачу не повідомили.

З 01.06.2014 року УПФУ проводить
нарахування та виплату пенсії в
розмірі 1546,38 грн., у тому числі: 1186,25 грн.
- основний розмір пенсії; 227,76 грн. -
додаткова пенсія інвалідам II групи
внаслідок ЧАЕС; 5,20 грн. - підвищення
непрацюючому за проживання в зоні
посиленого радіаційного контролю; 66,43
грн. - щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття інвалідам війни;
66,43 грн. - індексація.

20.06.2014 року позивач направив на адресу
управління листа, у якому просив
здійснити перерахунок щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності по другій групі
інвалідності з розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, відповідно до ст.54, ст.67
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум та здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю по
другій групі інвалідності в розмірі 75%
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст.50, ст.67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум.

27.06.2014 року листом УПФ України у
Макарівському районі № 30/к-06 позивачу
відмовлено у здійсненні перерахунку
пенсії з посиланням на здійснення
виплат на підставі постанови Кабінету
Міністрів України.

Не погоджуючись з такою відмовою
відповідача у здійсненні перерахунку
пенсії, позивач звернувся до суду із
даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення вимог позивача у повному
обсязі.

Апеляційний суд не може погодитися з
таким висновком у повній мірі, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів

Статтею 100 КАС України встановлено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 102
Кодексу адміністративного судочинства
України, Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Позивач просив задовольнити його
вимоги з 31.10.2011 по 01.01.2012 та з 01.01.2014, при
цьому він скористався своїм
процесуальним правом та просив суд про
поновлення строку для звернення із
позовом.

Дослідивши наведені позивачем
підстави, колегія погоджується із
висновком суду про наявність поважних
причин пропуску позивачем цього
строку, у зв'язку із чим він підлягає
поновленню.

Статтями 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначено розмір пенсії,
додаткової пенсії, до категорії яких
відноситься позивач.

Відповідно до ст. 50 Закону додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до І категорії
призначається у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно до ч. 4 ст. 54 Закону, розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, визначені для інвалідів
ІІ групи в розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу, що пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.
Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання підвищення до пенсії або
встановлення такого права в судовому
порядку, не можна обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Однак, 14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 ч. 1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вирішуючи питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій
із них, що прийнята пізніше. У даному
випадку пізніше прийняті норми Закону
України від 14 червня 2011 року № 3491-VI.

На виконання вимог зазначеного Закону,
06 липня 2011 року Кабміном України
прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, застосуванню підлягають
положення ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
починаючи з 23 липня 2011 року виплати,
передбачені, зокрема, ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» повинні здійснюватися в
порядку та розмірах, визначених
постановою Кабміну «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» № 745 від 06 липня 2011
року.

У зв'язку із цим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції безпідставно
поклав на відповідача обов'язок
здійснити перерахунок та виплату
позивачу пенсії та додаткової пенсії
відповідно до статей 50,54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
31.10.2011 по 01.01.2012, оскільки в цей період
виплати, передбачені вказаними нормами
Закону повинні здійснюватися в порядку
та розмірах, визначених постановою
Кабміну № 745 від 06 липня 2011 року, що і
було здійснено відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення вимог
позивача за період з 31.10.2011 по 01.01.2012,
оскільки відповідач, здійснюючи
виплати відповідно до Постанови КМ
України № 745 діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії та
додаткової пенсії відповідно до статей
50,54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1 січня 2014 року,
судова колегія виходить з такого.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачу щомісячна державна пенсія,
додаткова пенсія виплачуються у 2014
році відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23.11.2010.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції на
основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Разом з тим, Законом України від 16 січня
2014 року №719-VII «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» (далі - Закон №719-VII)
не було встановлено будь-яких обмежень
щодо застосування статей 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Лише з прийняттям Закону України від 31
липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», який набув
чинності 16.08.2014 року, внесені зміни до
Прикінцевих положень Закону №719-VII.
Зокрема Прикінцеві положення Закону
№719-VII доповнено статтею 6-7 такого
змісту: установлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., N 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., N 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., N 4, ст. 19 із
наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та
16 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., N 45, ст. 425 із наступними змінами),
статті 43 Гірничого закону України
(Відомості Верховної Ради України, 1999
р., N 50, ст. 433 із наступними змінами),
статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону України "Про
жертви нацистських переслідувань"
(Відомості Верховної Ради України, 2000
р., N 24, ст. 182 із наступними змінами)
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Згідно роз'яснень п.2 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 4 від 16.03.2012 року (із відповідними
змінами) «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
судам варто враховувати Рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції,
на основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2012 від 25.01.2012 року визначено, що в
аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Отже, з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року
застосуванню, в контексті вимог
позивача у даній справі, підлягають
положення ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а з 16.08.2014
року, тобто з моменту набрання чинності
Законом №1622-VII, виплати, передбачені,
зокрема, ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» повинні
здійснюватися в порядку та розмірах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що вимоги
адміністративного позову за період з
01.01.2014 по 16.08.2014 підлягають задоволенню,
а в іншій частині позову необхідно
відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
201 Кодексу адміністративного
судочинства України, Підставами для
зміни постанови або ухвали суду першої
інстанції є: 1) правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції
правильно по суті вирішив справу, проте
із помилковим застосуванням норм
матеріального права, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова - зміні.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області на постанову Макарівського
районного суду Київської області від 08
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області про стягнення недоотриманої
пенсії у зв'язку з неправомірними
діями - задовольнити частково.

Постанову Макарівського районного
суду Київської області від 08 вересня 2014
року - змінити, виклавши абзаци третій,
четвертий, п'ятий резолютивної частини
постанови у такій редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність
та неправомірною відмову управління
Пенсійного фонду України у
Макарівському районі у здійсненні
перерахунку та виплати пенсії по
інвалідності в розмірах, передбачених
статтями 50, 54 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
1 січня 2014 року по 16 серпня 2014 року
ОСОБА_2.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Макарівському районі
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 щомісячної основної державної
пенсії по інвалідності в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та з врахуванням статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
період з 1 січня 2014 року по 16 серпня 2014
року, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Макарівському районі
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75%
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст. 50 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та з
врахуванням статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період з 1
січня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з
урахуванням фактично виплачених сум.»

В іншій частині постанову
Макарівського районного суду
Київської області від 08 вересня 2014 року
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Беспалов О.О.

Грибан І.О.