Справа № 147/1066/14-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/1066/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин І. А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

18 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тростянецькому районі Вінницької
області на постанову Тростянецького
районного суду Вінницької області від
04 листопада 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тростянецькому районі Вінницької
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії ,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Вінницької
області, в якому просила визнати
незаконними дії УПФУ у Тростянецькому
районі Вінницької області щодо відмови
у зарахуванні їй спеціального стажу,
який дає право на пенсійне
забезпечення; зобов'язати УПФУ у
Тростянецькому районі Вінницької
області зарахувати період роботи з
01.08.1989 року по 19.08.2014 року на посаді
викладача по класу баяна у
Тростянецькій музичній школі до
спеціального стажу, який дає право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Постановою Тростянецького районного
суду Вінницької області від 04
листопада 2014 року позов задоволено
повністю: визнано дії управління
Пенсійного фонду України у
Тростянецькому районі Вінницької
області щодо відмови ОСОБА_2 у
призначенні пенсії за вислугу років
незаконними; зобов'язано УПФУ у
Тростянецькому районі Вінницької
області зарахувати період роботи
ОСОБА_2 з 01 серпня 1989 року по 19 серпня 2014
року в Тростянецькій музичній школі до
спеціального стажу, який дає право на
пенсійне забезпечення за вислугу
років.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом при ухваленні рішення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову
Тростянецького районного суду
Вінницької області від 04 листопада 2014
року - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з трудової книжки серії
НОМЕР_1, копія якої міститься в
матеріалах справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
прийнята на роботу на посаду викладача
по класу баяна до Тростянецької
музичної школи з 01.08.1989 року згідно
наказу №25 від 01.08.1989 року.

Позивачка, вважаючи, що має право на
призначення пільгової пенсії
відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
п. 2 р. ХV Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», звернулась з відповідною
заявою до відповідача.

Листом УПФУ у Тростянецькому районі
№16/Д-3 від 01.08.2014 року відмовлено ОСОБА_2
у призначенні пенсії за вислугу років
згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з посиланням на
відсутність в Переліку закладів та
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугою
років, затвердженого постановою КМУ
від 04.11.1993 року №909 (зі змінами та
доповненнями) посад педагогічних
працівників в музичних
школах-семирічках, а тому робота ОСОБА_2
з 01.01.1992 року зарахована на загальних
підставах, а лише з 01.08.1989 р. по 31.12.1991 р. -
до спеціального стажу, що становить 2
роки 5 місяців.

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача, позивачка звернулась з
даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з наступних
мотивів, з якими погоджується і суд
апеляційної інстанції, зважаючи на
наступне.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року №909 «Про
перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років» (зі
змінами, внесеними постановою від 26
вересня 2002 року №1436) встановлено, що в
позашкільних навчальних закладах
право на пенсію за вислугу років мають
право громадяни, які працювали на таких
посадах: директори, їх заступники з
навчально-виховної, навчальної,
виховної роботи, завідувачі відділами
(лабораторіями, кабінетами), художні
керівники гуртків, секцій, студій та
інших форм гурткової роботи. Посада
викладача в позашкільних закладах
освіти в зазначеному Переліку не
передбачена.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України
«Про позашкільну освіту» педагогічні
працівники позашкільних навчальних
закладів мають право на пенсію за
вислугою років за наявності
педагогічного стажу роботи не менше
ніж 25 років.

За клопотанням Міністерства
соціального захисту населення від 01
лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінетом
Міністрів України дорученням від 06
січня 1996 року №397/21 дію постанови від 04
листопада 19993 року № 909 поширено в тому
числі й на викладачів шкіл мистецтв без
внесення змін до постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14 червня 2000 року №963 «Про
затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників» до посад педагогічних
працівників включена посада
викладачів в школі мистецтв.

З огляду на наведене, оскільки ОСОБА_2
працює на посаді викладача по класу
баяна у Тростянецькій дитячій музичній
школі, тобто є викладачем дитячої
музичної школи і педагогічним
працівником позашкільного навчального
закладу, крім того, має педагогічний
стаж роботи понад 25 років, колегія
суддів підтримує висновок суду першої
інстанції щодо наявності у останньої
всіх правових підстав для отримання
пенсії за вислугою років.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тростянецькому районі Вінницької
області залишити без задоволення, а
постанову Тростянецького районного
суду Вінницької області від 04
листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.