Справа № 2а-117/10/1970
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м. Львів №
876/6814/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового
засідання: Коцур В.К.

представника апелянта
Франчук М.М.

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10.03.2010 року
у справі за адміністративним позовом
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття до
ОСОБА_2 про стягнення допомоги по
безробіттю,-

В С Т А Н О В И В :

19.01.2010 року позивач Тернопільський
міськрайонний центр
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2
про стягнення допомоги по безробіттю в
розмірі 3235 грн. 07 коп.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10.03.2010 року
в позові відмовлено.

Не погодившись із даним рішення,
апелянт Тернопільський міськрайонний
центр зайнятості-робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття подав апеляційну
скаргу в якій посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10.03.2010 року
скасувати та прийняти нову якою позов
задовольнити.

Представник апелянта Франчук М.М. в
судовому засіданні підтримав
апеляційну скаргу із підстав у ній
зазначених.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
просив суд апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач пропустив встановлений
законом строк звернення із позовом до
суду без поважних причин.

Такі висновки суду першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи і є правильними
виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач вчинив порушення ст. 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» і як наслідок
безпідставно протягом 1997 - 2002 років
отримував допомогу по безробіттю.

Як видно із матеріалів справи, позивач
19.01.2010 р. звернувся в суд з даним
позовом в якому просив стягнути з
ОСОБА_2 допомогу по безробіттю розмірі
3235 грн. 07 коп.

Колегія суддів вважає, що відповідач
повинен був дізнатись про порушення
своїх прав та інтересів ще в березні 2008
р., при його зверненні до
Тернопільського міського центру
зайнятості із заявою від 25.03.2008 р. в якій
відповідач вказав що є інвалідом 3-ої
групи. Незважаючи на це з позовом до
суду позивач звернув 19.01.2010 р. тобто, з
пропуском строків звернення з позовом
до суду.

Позивач не заявляв клопотання про
поновлення строків звернення з позовом
до суду.

Крім того, позивач під час розгляду
справи не навів поважних причин
пропуску звернення до суду

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції), для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України (в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із позовом, наполягання відповідача в
судовому засіданні на застосуванні
наслідків пропущення строку звернення
до суду, передбачених ст.100 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що в задоволенні позову слід
відмовити у зв'язку із пропуском строку
звернення до суду без поважних причин.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
відмовляючи в позові прийшов до
правильного висновку оскільки,
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було тому,
відсутні підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.205, ст.206,
ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тернопільського
міськрайонного центру
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття залишити
без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10.03.2010 року
у справі за № 2а-117/10/1970 - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель