Справа № 808/7530/14, ДО/808/779/14
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

17 грудня 2014 року (о 10 год. 45 хв.) Справа №
808/7530/14 Провадження № ДО/808/779/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря судового засідання
Батечко М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Добропільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкової
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Добропільська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (далі - Добропільська
ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області,
позивач) звернулась до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) із позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1,
відповідач), в якому просить стягнути з
відповідача податкову заборгованість
зі сплати єдиного податку у розмірі 1
207,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилається на
Податковий кодекс України від 02.12.2010 №
2755-VI (далі - ПК України) та зазначає, що
згідно облікової картки платника
єдиного податку у відповідача наявна
заборгованість з єдиного податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 1 207,61
грн., у тому числі 1 033,80 грн. за основним
платежем та 170,00 грн. за штрафними
санкціями. Крім того, за несвоєчасну
сплату податкових зобов'язань
відповідачу нарахована пеня у розмірі
3,81 грн. Позивачем вживалися заходи щодо
стягнення податкової заборгованості у
встановленому законодавством порядку,
проте на час розгляду справи у суді
заборгованість відповідачем не
погашена, а тому підлягає примусовому
стягненню у судовому порядку. На
підставі викладеного, просить позов
задовольнити та стягнути з відповідача
вищевказану суму податкового боргу з
єдиного податку.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, проте 18.11.2014
надав суду клопотання (вх. № 46900) про
розгляд справи без його участі. Позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час та дату судового
засідання був повідомлений належним
чином. Заперечення на адресу суду не
надходили.

Рекомендоване поштове відправлення,
яке містило повістку про виклик у суд
та надсилалось відповідачу за його
місцем проживання, внесеним до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, було
повернуто до суду з відміткою
відділення поштового зв'язку «за
закінченням терміну зберігання», а
відтак на підставі ст.ст.33, 167 КАС
України вважається таким, що було
вручено відповідачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу по суті без
участі сторін, за наявними у справі
матеріалами.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
на підставі приписів ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст.
41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична особа -
підприємець 26.09.2013 Реєстраційною
службою Добропільського
міськрайонного управління Донецької
області, про що свідчить Спеціальний
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Матеріалами справи встановлено, що
14.10.2013 відповідачем до Добропільської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області
була подана заява про застосування
спрощеної системи оподаткування з
проханням перевести його на спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності з 01 листопада 2013 року, на
підставі якої 14.10.2013 відповідачу видано
свідоцтво серія Б №046571 про сплату
єдиного податку. Відповідно до заяви
про застосування спрощеної системи
оподаткування відповідач обрав 2 групу
платників єдиного податку за ставкою
податку 20% до розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно облікової картки платника
єдиного податку нарахування єдиного
податку протягом 2014 року здійснювалось
за ставкою 243,60 грн. на місяць (20% від
мінімальної заробітної плати, яка була
затверджена відповідно до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік»).

Крім того, на підставі акту перевірки
№188/17 від 15.04.2014 та з урахуванням
виявлених порушень позивачем винесено
податкове повідомлення-рішення від
15.04.2015 №, яким відповідачу
нараховано штрафні санкції з єдиного
податку у розмірі 170,00 грн. Указане
рішення було отримано відповідачем
особисто 15.04.2014, про що свідчить його
підпис у відповідній графі корінця
вказаного податкового
повідомлення-рішення.

Таким чином, заборгованість
відповідача з єдиного податку на
доходи фізичних осіб становить 1 207,61
грн., у тому числі 1 033,80 грн. за основним
платежем та 170,00 грн. за штрафними
санкціями, за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань відповідачу
нарахована пеня у розмірі 3,81 грн.

Позивачем вживалися заходи щодо
стягнення податкової заборгованості у
встановленому законодавством порядку,
а саме 05.02.2014 відповідачу поштою
надіслана податкова вимога від 30.01.2014 №
13-17 на суму 473,00 грн., яка отримана
відповідачем 07.02.2014, що підтверджується
листом Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» від 21.05.2014 №07/15-70.

У зв'язку з несплатою відповідачем
податкової заборгованості у
добровільному порядку Добропільська
ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області
звернулась до суду.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми законодавства,
суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України
податком є обов'язковий, безумовний
платіж до відповідного бюджету, що
справляється з платників податку
відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України
передбачено обов'язок платників
податків сплачувати податки та збори у
строки та в розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлюються главою 1
розділу XIV Податкового кодексу України
(далі - ПК України).

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Юридична особа чи фізична
особа-підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою (п. 291.3 ст. 291 ПК України).

Згідно з п. 293.1 ст. 293 ПК України ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року, та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Пунктом 293.2 ст. 293 ПК України
передбачено, що фіксовані ставки
єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб - підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного
податку - у межах від 1 до 10 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати.

Платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року (п. 295.1 ст. 295 ПК України).

Відповідно до п. 295.4 ст. 295 ПК України
сплата єдиного податку здійснюється за
місцем податкової адреси.

Пунктом 299.1 ст. 299 ПК України визначено,
що свідоцтво платника єдиного податку
видається суб'єкту господарювання,
який подав до органу державної
податкової служби заяву щодо обрання
або переходу на спрощену систему
оподаткування.

Свідоцтво платника єдиного податку
видається безстроково виключно
суб'єкту господарювання або
уповноваженій ним особі та не може
передаватися для провадження
господарської діяльності іншим особам
(п. 299.3 ст. 293 ПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що в
порушення вищевказаних приписів
законодавства відповідач не сплачував
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску, у зв'язку із чим має
податковий борг за основним платежем у
розмірі у розмірі 1 033,80 грн.

Платники єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій (п. 300.1 ст. 300 ПК України).

За змістом пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України
штрафна санкція (фінансова санкція,
штраф) - плата у вигляді фіксованої суми
та/або відсотків, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

У разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 ПК
України).

Як свідчать матеріали справи,
податкове повідомлення-рішення
відповідачем отримано особисто та ні у
адміністративному, ні у судовому
порядку оскаржено не було, а отже є
узгодженим, доказів протилежного
відповідач суду не надав.

Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК
України пеня - сума коштів у вигляді
відсотків, нарахованих на суми
грошових зобов'язань, не сплачених у
встановлені законодавством строки.

Пеня нараховується після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
(пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України).

Так, за несвоєчасну сплату податкового
зобов'язання відповідачу нарахована
пеня у розмірі 3,81 грн.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання (п. 59.3 ст. 59
ПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що
05.02.2014 відповідачу поштою надіслана
податкова вимога від 30.01.2014 № 13-17 на
суму 473,00 грн., яка отримана
відповідачем 07.02.2014.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у
разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Суму податкового боргу відповідачем
погашено не було, у зв'язку із чим
податкова вимога повторно не
надсилалась.

За змістом пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України
грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п. 14.1 ст.
14 ПК України).

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

Відповідно до п. 95.1 - 95.4 ст. 95 ПК України
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Контролюючий орган звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
контролюючим органом рішення про
погашення усієї суми податкового
боргу. Рішення контролюючого органу
підписується його керівником та
скріплюється гербовою печаткою
контролюючого органу. Перелік
відомостей, які зазначаються у такому
рішенні, встановлюється центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку , визначеному Кабінетом
Міністрів України..

На момент розгляду справи в суді сума
податкового боргу з єдиного податку з
фізичних осіб у розмірі 1 207,61 грн.
відповідачем не сплачена,
заборгованість перед бюджетом не
погашена, доказів протилежного
відповідач суду не надав. Проти позову
відповідач не заперечив, доводи
позивача не спростував.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 КАС
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
податковий борг по сплаті єдиного
податку у розмірі 1 207,61 грн. (одна тисяча
двісті сім гривень 61 копійка) на р/р
0035, код платежу: 18050400, код
отримувача 37755456, банк: ГУДКСУ у
Донецькій області, МФО 834016.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання такої постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Батрак