Справа № 302/672/14-а 2-а/302/43/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
Справа №
876/6305/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 11.06.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Голятинської сільської ради
Міжгірського району про визнання
протиправними дій,-

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Голятинської сільської ради
Міжгірського району про визнання
протиправними дії з видачі ОСОБА_2
довідки за №227 від 11.03.2014 року про те, що
ОСОБА_3, яка померла в 2010 році, проживала
з січня 2009 року в сім»ї сина ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 11.06.2014
року в задоволення позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржила ОСОБА_1, яка просить
скасувати дану постанову та винести
нову про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що
11.03.2014 року відповідач склав та видав
ОСОБА_2 довідку №227 про те, що ОСОБА_3,
яка померла в 2010 році, проживала з січня
2009 року в сім»ї сина ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання" кожна особа
зобов'язана протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Згідно із ч.1 ст.27 Закону України "Про
місцеве самоврядування" до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
делеговані повноваження щодо
статистичного обліку громадян, які
постійно або тимчасово проживають на
відповідній території.

Довідки щодо місця проживання особи
видаються на підставі наявних
реєстраційних даних, а діюче
законодавство України не передбачає
обов'язку суб'єктів владних
повноважень при видачі зазначених
довідок перевіряти відповідність
реєстраційних даних місця проживання
фізичної особи її фактичному місцю
проживання.

Стаття 41 Конституції України надає
право кожному володіти, користуватися
та розпоряджатися своєю власністю.
Право приват ної власності як
сукупність правових норм, що
закріплюють право людини володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним їй майном та іншими
матеріальними благами, і набувається в
порядку, визначеному Цивільним кодек
сом України, є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно по збавлений права
власності.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен
має право на житло. Держава створює
умови, за яких кожний громадянин матиме
змогу побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них, а ст. 380 цього Кодексу визначає, що
житловим будинком є будівля
капітального типу споруджена з
дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання.

Статтею 319 ЦК України передбачено,
зокрема, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Держава не
втручається у здійснення власником
права власності.

Статтею 6 Житлового Кодексу України
визначено, що жилі будинки і жилі
приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у
встановленомупорядку як службових
жилих приміщень і гуртожитків. Надання
приміщень у жилих будинках для потреб
промислового характеру забороняється.

Окрім цього ст.150 ЖК України визначено,
що громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
вірно застосував норми матеріального
закону та вирішив справу по суті
правильно, тому постанова суду першої
інстанції в порядку ст.200 КАС України
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - залишенню без
задоволення.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 11.06.2014 року у
справі №302/672/14а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.П.Сапіга

Судді
Р.Б. Хобор

Н.Г. Левицька