Справа № 814/5070/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/5070/13-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Устинов І. А.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 24.09.2013 р. №
,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з
вищевказаним адміністративним
позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось про те, що висновки
викладені в акті перевірки є
необґрунтованими, а податкове
повідомлення-рішення є протиправним,
оскільки громадянин ОСОБА_2 ніколи у
позивача не працював і з ним трудові
відносини не оформлювалися.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року адміністративний позов було
задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
від 24.09.2013року №.

Не погоджуючись з даною постановою
суду податковий орган подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі наказу № 150 від 08.08.20103 р. ДПІ
у Центральному районі м. Миколаєва
згідно повідомлення про перевірку
№83/14-03-17-03-08 від 08.08.2013 року
уповноваженими особами податкової в
період з 08.08.2013 р. по 12.08.2013 р. було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
ухилення від оподаткування виплаченої
(нарахованої) найманій особі ОСОБА_2 (у
тому числі без документального
оформлення) заробітної плати, пасивних
доходів додаткових благ, інших виплат
та відшкодувань, що підлягають
оподаткуванню, у тому числі внаслідок
не укладення платником податків
трудових договорів з найманою особою
згідно законом за період з 03.06.2012 року
по 26.12.2012 року.

За наслідками проведеної перевірки
податковою було складено Акт перевірки
№ 120/14-03-17-03-08/ від 13.08.2013 року
(далі-Акт), згідно якого позивачем
порушено:

ст.163, п. 164.1, п. 164.2 ст.164. п. 168.1 ст. 168, п. 176.2
«а» ст.176 Податкового кодексу України
(далі - ПК України), а саме: неутримання
та неперерахування до бюджету податку
на доходи фізичних осіб, виплачених
найманому працівнику за період з 03.06.12
по 26.12.12,чим знижено податок на доходи
фізичних осіб у сумі 4200,00грн.;

пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме - не
надання до ДПІ податкових розрахунків
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників з датків, і сум
утриманого з них податку (Форма
№1ДФ)про суми доходів, виплачених
найманому працівнику за період з 01.04.12
по 30.09.12 та не включення до наданого до
ДПІ податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого(сплаченого) на користь
платників податку, а також сум
утриманого з них податку (ф.1-ДФ) сум
доходів виплачених найманому
працівнику за період з 01.10.12 р. по 31.12.12 р.

На підставі акту ДПІ у Центральному
районі було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 24.09.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 4200,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 1560,00 грн.

Також встановлено, що з пояснень
представника відповідача,
громадянином ОСОБА_2 було подано до ДПІ
у Центральному районі заяву від 02.07.2013
року, в якій зазначено, що в період з
03.06.2012 року по 26.12.2012 року він працював
адміністратором у приватного
підприємця ОСОБА_4

Згідно зазначеної заяви, заробітна
плата ОСОБА_2 складала 4000 грн.
щомісячно, оформити трудові відносини
з останнім ФОП ОСОБА_4 пообіцяв згодом.
В зв'язку з тим. що ФОП ОСОБА_1 не оформив
належним чином трудові відносини з гр.
ОСОБА_2, що позбавило його відповідного
трудового стажу роботи та можливості
зареєструватися в центрі зайнятості
населення як безробітного, гр. ОСОБА_2
написав вищевикладену заяву для
вирішення питання в межах чинного
законодавства.

Також, гр. ОСОБА_2 описав трудові
взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 в
поясненні від 07.08.2013 року, яке він надав
до ДПІ у Центральному районі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки акту є необґрунтованими, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є таким, що
підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71, 72 КАС України, Податкового кодексу
України.

За змістом п. 78.1.13 ст. 78 ПК України
передбачає, що документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться у разі отримання
інформації про ухилення податковим
агентом від оподаткування виплаченої
(нарахованої) найманим особам (у тому
числі без документального оформлення)
заробітної плати, пасивних доходів,
додаткових благ, інших виплат та
відшкодувань, що підлягають
оподаткуванню, у тому числі внаслідок
неукладення платником податків
трудових договорів з найманими особами
згідно із законом, а також здійснення
особою господарської діяльності без
державної реєстрації. Така перевірка
проводиться виключно з питань, що стали
підставою для проведення такої
перевірки.

На підставі п. 79.2 ст. 79 ПК України,
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

В ході судового розгляду також
встановлено, що на виконання
вищезазначених норм законодавства
податковою було проведено перевірки
позивача по двом заявам ОСОБА_2, але
висновки про виявлення порушення
позивачем норм чинного законодавства
були оформлені у вигляді акту лише
після проведення однієї з перевірок.
Тобто, проведеною перевіркою за першою
заявою порушень не виявлено, а за
другою (аналогічною) заявою податковою
порушення виявлено та зафіксовано в
акті перевірки.

В пункті 2 Акту зазначено, що перевіркою
встановлено порушення ухилення від
оподаткування виплаченої(нарахованої)
найманим особам (у тому числі без
документального оформлення)
заробітної плати, пасивних доходів,
додаткових благ, інших виплат, що
підлягають оподаткуванню, у тому числі
внаслідок не укладення платником
податків трудових договорів з найманим
працівником ОСОБА_2 за період з 03.06.2012р.
по 26.06.2013р.

Натомість, згідно пояснень позивача,
ОСОБА_2, на заяву якого посилається
старший державний ревізор-інспектор
ОСОБА_3 взагалі ніколи не працював у
позивача, тому з ним трудові відносини
не оформлювалися, про що свідчить
журнал реєстрації документів. Так як,
дана фізична особа у позивача не
працювала, трудовий договір з ним не
підписувався, заробітна плата даній
особі не була нарахована, тому немає
жодних підстав для оподаткування
вищезазначеної суми не було.

В ході судового розгляду допитані
свідки не підтвердили факту роботи
ОСОБА_2 як найманого працівника фізична
особа-підприємець ОСОБА_1

Таким чином, у зв'язку з тим, що
позивачем доведено, а відповідачем не
спростовано відсутність трудових
відносин між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1
висновки акту є необґрунтованими, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є таким, що
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року у справі № 814/5070/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян