Справа № 813/3538/14
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
Справа №
876/6344/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
«Дашавський завод композиційних
матеріалів» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
26.05.2014р. в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Стрию та Стрийському районі
Львівської обл. до Державного
підприємства «Дашавський завод
композиційних матеріалів» про
стягнення заборгованості по
невідшкодованих витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И Л А:

14.05.2013р. позивач Управління Пенсійного
фонду /УПФ/ України в м.Стрию та
Стрийському районі Львівської обл.
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача Державного підприємства
/ДП/ «Дашавський завод композиційних
матеріалів» на його користь суму
заборгованості із відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій у розмірі 71846
грн. 53 коп. (а.с.2-3).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.05.2014р.
заявлений позов задоволено, стягнуто з
відповідача ДП «Дашавський завод
композиційних матеріалів» на користь
позивача 71846 грн. 53 коп. за період
березень-квітень 2014 року, виплачених
сум пенсій, призначених відповідно до
п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та ч.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (а.с.37-38).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач ДП
«Дашавський завод композиційних
матеріалів», який покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати та
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції (а.с.42-44).

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог покликається на те, що судом не
доведено обов'язку апелянта
здійснювати сплату спірної
заборгованості по невідшкодованих
витратах на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах; із
поданого розрахунку не можливо
встановити, що пільгові пенсії
нараховані пенсіонерам, які працювали
в апелянта. Натомість, спірні пенсії
повинні відшкодовуватися ліквідованим
підприємством - Дашавським заводом
технічного вуглецю.

Окрім цього, судом не досліджувалися
обставини набуття пільгових пенсій та
правомірність їх відшкодування
апелянтом.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач ДП «Дашавський завод
композиційних матеріалів»
зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.Стрию та
Стрийському районі Львівської обл. та
відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» є платником
страхових внесків.

Заявлений позов стосується стягнення з
відповідача суми фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до п.п.«а», «б»-«з» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», працівникам ДП
«Дашавський завод композиційних
матеріалів» за період березень-квітень
2014 року.

Відповідно до наданих доказів
станом на час розгляду справи судом
першої інстанції заборгованість
відповідача по невідшкодованих
фактичних витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, за спірний період
склала 71846 грн. 53 коп.

Наведена заборгованість
стверджується Розрахунками фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій (а.с.4-27), Розрахунком
суми боргу по Списку № 1 (а.с.27).

Під час розгляду справи доказів сплати
заборгованості по фактичних витратах
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до п.п.«а»,
«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», суду
відповідачем не надано.

За змістом п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до ст.27 та з урахуванням
норм ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

За правилами абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду України плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими й
важкими умовами праці за списком № 1,
починаючи з дня набрання чинності цим
Законом, у розмірі 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в» -
«е» та «ж» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», здійснюється
до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005
року - за рахунок коштів Державного
бюджету України до досягнення
пенсійного віку, передбаченого ст.26
цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за Списками №№
1 і 2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абз.5 пп.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсій таким
особам здійснюється до 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Пенсійного фонду
України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок
коштів Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду та Державного
бюджету України відповідно.

Аналіз положень п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у контексті ст.14 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
дає підстави для висновку про те, що
порядок за якого витрати на доставку
пільгових пенсій покриваються до 1
січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005
року - за рахунок коштів Державного
бюджету України, стосується лише
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених особам на підставі ст.14
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Звідси, висновок суду першої інстанції
про обов'язок відповідача відшкодувати
пенсійному органу витрати на виплату
та доставку пенсій, які призначені
працівникам підприємства відповідно
до п.п.«а», «б»-«з» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Також позивачем дотримані вимоги
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затв. постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003р. (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
оскільки пенсійний орган протягом
січня - квітня 2014 року скеровував на
адресу відповідача відповідні
розрахунки фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій.

Скеровані на адресу відповідача
розрахунки-повідомлення складені за
формою додатка 7, затвердженого п.6.4
зазначеної Інструкції, яка є
нормативно-правовим актом в розумінні
ст.117 Конституції України.

Вказані розрахунки не оскаржувалися
відповідачем, що сторонами не
заперечується.

Під час судового розгляду справи
відповідачем не представлено будь-яких
переконливих доказів щодо
неправомірності та неправильності
нарахування спірної суми
заборгованості, також останнім не
спростовано правильності нарахування
спірної суми боргу.

Таким чином, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що відповідач як платник збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівникам якої призначені пільгові
пенсії, зобов'язаний сплатити
Пенсійному фонду збір у 100-відсотковому
розмірі сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
його працівникам, тобто у повному
розмірі відшкодувати відповідачу
фактичні витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Стосовно покликань апелянта про
відсутність в останнього підстав для
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій (вказані
пенсіонери фактично працювали на
ліквідованому Дашавському заводі
технічного вуглецю), колегія суддів
зазначає що такі не заслуговують на
увагу, оскільки предметом заявленого
позову є не визначення права на пенсію
працівникам підприємства, а
відшкодування заборгованості по
фактичних витратах на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до п.п.«а», «б»-«з» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»; також пенсійним органом
направлялися відповідачу відповідні
повідомлення-розрахунки про суми
витрат на виплату пенсій, де містилася
повна інформація щодо виплачених
пенсій.

В частині доводів апелянта про
непідтвердження факту його
правонаступництва за ліквідованим
підприємством - Дашавським заводом
технічного вуглецю - колегія суддів
виходить з того, що апелянтом були
видані пільгові довідки, на підставі
яких визначено частку сплати
підприємством фактичних витрат.

Окрім цього, апелянтом не надано
переконливих доказів для спростування
факту його правонаступництва за
вищевказаним ліквідованим
підприємством, також ухвала
арбітражного суду від 12.06.2001р.
стосується залишення без розгляду
позовної заяви пенсійного органу через
непредставлення останнім документів
про підтвердження правонаступництва
відповідача, а відтак не встановлює
жодних преюдиційних обставин для
вирішення цього спору (а.с.45, 46-59).

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Із урахуванням наведеного,
заявлений позов є підставним та
обгрунтованим, а тому підлягає до
задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Дашавський завод
композиційних матеріалів» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.05.2014р. в
адміністративній справі № 813/3538/14
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька