Справа № 2а-340/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/2846/12

№ К/9991/2846/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

при секретарі: Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні
касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.04.2011

та постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011

у справі № 2а-340/11/2670 Окружного
адміністративного суду міста Києва

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи (СПД) ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва

про визнання недійсними рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.04.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011
постанову суду першої інстанції у
частині відмови в позові про визнання
недійсним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від
09.08.2010 № скасовано; прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено частково: визнано недійсним
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 09.08.2010 №
на суму 31200,00 грн.; в іншій частині
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі СПД ОСОБА_2 просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права, та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
відповідач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Фактичною підставою для застосування
до СПД ОСОБА_2 штрафних (фінансових)
санкцій згідно з рішеннями, з приводу
правомірності яких виник спір, стали
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки від 06.08.2010 №
70/17-405/НОМЕР_2, про порушення позивачем
норм пункту 1 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (Закон № 265/95-ВР), пункту 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320
(Положення № 637), а саме: не проведення
розрахункових операцій через
реєстратор розрахункових операцій
(РРО), а у випадках, передбачених
Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок на
загальну суму 27573,00 грн., в тому числі: за
2007 рік - на 3140,00 грн., за 2008 рік - на 3100,00
грн., за 2009 рік - на 21333,00 грн.; не
оприбуткування готівки на загальну
суму 192400,00 грн., отриману за надані
послуги впродовж І-ІІ кварталів 2010
року.

За наслідками перевірки ДПІ прийняті
рішення від 09.08.2010: № - про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 137865,00 грн., встановлених
пунктом 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, та №
- про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 962000,00 грн.,
встановлених абзацом третім ст. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» (Указ №
436/95).

У судовому процесі встановлено, що
позивач з 01.07.2007 по 31.12.2009 перебувала на
загальній системі оподаткування, а з
01.01.2010 по 30.06.2010 - на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до пункту 1 ст. 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Згідно з пунктом 6 ст. 9 цього Закону в
редакції Закону України від 04.10.2001 р. N
2746-III, чинній до 1 січня 2011 року,
реєстратори розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну
регуляторну політику;

Як встановлено у судовому процесі,
позивач здійснювала розрахункові
операції без дотримання вказаних норм,
проводячи розрахункові операції з
використанням прибуткових касових
ордерів, при цьому не використовуючи ні
РРО, ні розрахункових книжок. Книгу
обліку доходів і витрат позивач також
не вела, при тому, що книга обліку
доходів і витрат була зареєстрована
нею в ДПІ 16.06.2006 за № 472, але не була
забрана (пункт 1.12 акту перевірки).
Підстав, встановлених статтею 9 Закону
№ 265/95-ВР, які дозволяли б СПД ОСОБА_2
здійснювати розрахункові операції без
застосування РРО або розрахункової
книжки у судовому процесі не
встановлено та позивачем не
наводяться.

Пунктом 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР
встановлено, що за порушення вимог
цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено
невідповідність, - у разі проведення
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих -
послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки.

Водночас, статтею 250 Господарського
кодексу України (ГК) в редакції, чинній
до 1 січня 2011 року, встановлено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи, що штрафні (фінансові)
санкції за вказані порушення норм
пункту 1 ст.3 Закону № 265/95-ВР за своєю
юридичною природою є
адміністративно-господарськими
санкціями, оскільки встановлені за
порушення визначених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, факт
порушення мав місце в 2007 - 2009 роках, а
рішення прийнято 09.08.2010, правомірним є
застосування
адміністративно-господарських санкцій
в межах річного строку, а саме: за
порушення, вчинені з 09.08.2009 по 09.08.2010,
тоді як застосування штрафу за не
проведення розрахункових операцій до
09.08.2009 є неправомірним. Як свідчать
додані до матеріалів справи копії
прибуткових касових ордерів, поза
межами річного строку застосовані
штрафні санкції за не проведення
розрахункових операцій на загальну
суму 9380,00 грн., відповідно до
прибуткових касових ордерів від 03.10.2007,
від 15.02.2008 та від 07.07.2009.

Отже, застосування штрафних санкцій у
сумі 46900,00 грн. (9380,00 грн.х5) згідно з
рішенням від 09.08.2010 № є
неправомірним.

За визначенням пункту 1.2 Положення № 637
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до абзаців 1, 2 та 3 пункту 2.6
Положення № 637 уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, за
абзацом 5 вказаного пункту, мають
відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Вимога норми абзацу першого щодо
оприбуткування готівки у день
одержання готівкових коштів
стосується кожного із зазначених
способів проведення готівкових
розрахунків.

Позивач з 01.01.2010 по 30.06.2010 була платником
єдиного податку. Особливості ведення
розрахункових операцій суб'єктами
підприємницької діяльності - платника
єдиного податку до 1 січня 2011 року були
встановлені Указом Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98. Так,
згідно зі статтею 4 цього Указу форма
книги обліку доходів та витрат, що
підлягають оподаткуванню відповідно
до цього Указу, і порядок її ведення
суб'єктами малого підприємництва, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлюються Державною податковою
адміністрацією України.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 № 1269, книга
обліку доходів і витрат (далі - книга)
ведеться суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами,
оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва (у тому числі
шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку), а також особами, які
мають пільговий торговий патент для
продажу товарів (крім підакцизних)
(надання послуг) відповідно до
законодавства з питань патентування
деяких видів підприємницької
діяльності, якщо такі особи не є
платниками податку на додану вартість
згідно із законодавством (далі -
суб'єкти підприємницької діяльності).

Отже відображення суми коштів у книзі
обліку доходів та витрат, у день
надходження готівки, є належним
оприбуткуванням готівки суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою, який сплачує єдиний податок.

У судовому процесі встановлено, що
позивач не вела книгу обліку доходів та
витрат, що свідчить про не
оприбуткування готівки позивачем.

Відповідно до ст. 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 задовольнити частково,
змінити постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.04.2011 та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2011, позов задовольнити частково:
скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва від 09.08.2010 № в
частині застосування до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 46900,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підписЄ.А.
УсенкоСудді підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев