Справа № К/9991/58211/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/58211/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області на постанову
Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 19
травня 2011 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області про стягнення
грошової допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з вказаним адміністративним позовом у
якому зазначав, що відповідач в
порушення вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
сплатив щорічну допомогу на
оздоровлення у 2009-2010 роках в розмірах,
що не співвідносяться з мінімальною
заробітною платою, встановленою
законом України про Державний бюджет
на відповідні роки, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яку просив
стягнути.

Постановою Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 19 травня 2011 року
позов задоволено: визнано
неправомірною відмову у виплаті
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 4 мінімальних
заробітних плат, згідно статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які по-страждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2009-2010 роки; зобов'язано провести
перерахування та доплату
недоотриманих сум щорічної грошової
допомоги на оздоровлення згідно
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2003-2005 роки.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 серпня 2011
року рішення суду першої інстанції
змінено та абзаци другий-третій
резолютивної частини судового рішення
викладено у наступній редакції:
«Визнано неправомірною відмову у
виплаті порічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат згідно
статті 48 «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2009-2010 роки. Зобов'язано здійснити
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат за
2009-2010 роки згідно з вимогами статті 48
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». У решті
судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати судові рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачу встановлено
ІІ групу інвалідності, він є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії і на
підставі статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на щорічну допомогу на оздоровлення,
яку за 2009-2010 роки було нараховано у
розмірі по 120 грн. щорічно, проте у
зв'язку з арештом рахунків управління
така виплата не проводилась.

Вирішуючи спір районний суд виходив з
того, що позивачу неправомірно
сплачені суми в розмірі, що
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562.

Змінюючи рішення районного суду
апеляційний суд виходив з того, що в
резолютивній частині судового рішення
суд зобов'язав здійснити перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003-2005 роки.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачені компенсації
(грошова допомога на оздоровлення) за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату
годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, розмір щорічної допомоги
на оздоровлення, зокрема, інвалідам II
групи - 120 грн.

Проте такий розмір допомоги не
відповідав встановленому статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розміру щорічної допомоги.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, Кабінетом Міністрів України у 2009
та 2010 роках таке право використано не
було, а тому вказані норми не підлягали
застосуванню під час визначення
розміру виплат, передбачених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, суди
попере-дніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення у 2009, 2010 роках
застосуванню підлягає стаття 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанова Кабінету Міністрів
України від 12 липня 2005 року № 562, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав, а нарахований розмір
зазначеної допомоги не відповідає
вимогам закону.

За таких підстав висновок судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності дій відповідача по
нарахуванню щорічної допомоги у 2009, 2010
роках є обґрунтованим.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
під-став для їх скасування та ухвалення
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 серпня 2011 року та змінену нею
постанову Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 19 травня 2011 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/