Справа № 822/4226/14
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4226/14

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г. В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

18 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2014 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, в особі інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області, за участю
третьої особи - Головного державного
інспектора інспекційного відділу по
Центральному регіону Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Хмельницькій області
Тимчука Анатолія Петровича про
визнання протиправними та скасування
постанов та припису ,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративний позовом до
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України, в особі інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Хмельницькій області, за
участю третьої особи - Головного
державного інспектора інспекційного
відділу по Центральному регіону
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області Тимчука Анатолія
Петровича, в якому просив визнати
протиправними та скасувати постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності № 26 від 08.08.2012
року та № 27 від 08.08.2012 року; визнати
протиправним та скасувати припис
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
07.08.2012 року та зобов'язання до 31.12.2012
року оформити всю необхідну
документацію на будівлю магазину та
ввести його в експлуатацію.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13.03.2013 року
у справі №822/580/13-а, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11.06.2013 року,
адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.09.2014 року постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13.03.2013 року
у справі №822/580/13-а та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11.06.2013 року
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до Хмельницького окружного
адміністративного суду.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06.11.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними та
скасовано постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Хмельницькій області про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності № 26 від
08.08.2012 року та № 27 від 08.08.2012 року, а в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Додатковою постановою Хмельницького
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2014 року стягнуто з
Державного бюджету України на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
судові витрати (судовий збір) в сумі
1983,60 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом при ухваленні
рішення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

16 грудня 2014 року представником
позивача подана заява про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з зайнятістю
останнього 18.12.2014 року в якості
представника відповідача (апелянта) у
розгляді цивільної справи в
апеляційному суді Хмельницької
області

З огляду на те, що представником
позивача не надано суду доказів, що
підтверджують його участь в судовому
засіданні при розгляді іншої справи,
колегія суду вважає за можливе
провести розгляд справи в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
06.11.2014 року - без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
головним державним інспектором
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області Тимчук А.П.
проведено позапланову перевірку ФОП
ОСОБА_2 щодо дотримання чинного
законодавства у будівництві, в ході
проведення якої встановлено, що
позивачем побудовано добудову
магазину до нежитлового приміщення та
зроблено висновок, що будівництво
самовільне, відсутній дозвіл на
виконання будівельних робіт інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю. Відсутній дозвіл на
будівництво виконкому сільської ради.
Проектна документація не погоджена
відділом містобудування, архітектури
та будівництва райдержадміністрації і
не затверджено сесією сільської ради.

За наслідками перевірки складено акт
від 07.08.2012 року.

З протоколів про правопорушення від
07.08.2012 року у сфері містобудівної
діяльності, складених відповідачем
відносно ФОП ОСОБА_2 вбачається: №000335 -
будівництво магазину здійснювалось
без документів, що надають право на
виконання будівельних робіт, чим
порушено вимоги ст. 34 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності"; №000336 - проводиться
експлуатація магазину без введення
об'єкта в експлуатацію, чим порушено
вимоги п.8 ст.39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності".

07.08.2012 року відповідачем винесено
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил з
вимогою до 31.12.2012 року позивачу
оформити всю необхідну документацію на
будівлю магазину, ввести будівлю
магазину в експлуатацію.

08.08.2012 року інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області при розгляді
матеріалів справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
прийнято постанову № 26 про визнання
ФОП ОСОБА_2 винним у правопорушенні,
передбаченому абз. 3 п.п. 4 п. 2 ст. 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" та накладення штрафу у
розмірі 99180,00 грн. та № 27 про накладення
штрафу на ФОП ОСОБА_2 за порушення у
сфері містобудівної діяльності у
розмірі 99180,00 грн. на підставі абз.3 п.п.6
п.2 ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності".

Не погоджуючись з вищезазначеними
приписом та постановами відповідача,
позивач звернувся до суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції задовольнив
позовні вимоги, з чим погоджується і
суд апеляційної інстанції, зважаючи на
наступне.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної
скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів вважає, що не є
предметом апеляційного оскарження
відмова в задоволенні позовної вимоги
про визнання протиправними та
скасування приписів від 07.08.2012 року
оскільки такі апеляційні вимоги
відсутні в апеляційній скарзі.

Що стосується скасування постанов про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності № 26 та
№ 27 від 08.08.2012 року, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до з ч.ч. 2, 3 ст. 41 ЗУ "Про
регулювання містобудівної діяльності"
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
розглядають відповідно до закону
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Статтею 32 ЗУ "Про регулювання
містобудівної діяльності" передбачено,
що усі об'єкти будівництва за
складністю архітектурно-будівельного
рішення та/або інженерного обладнання
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до державних будівельних норм та
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.

Листом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 4 квітня 2011 року № 24-10/2759/0/6-11
роз'яснено законодавство в частині
визначення категорії складності
об'єкта, яким зазначено, що статтею 32
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності"
визначається віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.
Для усіх об'єктів, що проектуються,
будуються чи приймаються в
експлуатацію, визначена у проектній
документації категорія складності
може бути уточнена проектною
організацією разом із замовником
будівництва.

В пункті 7 Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорій
складності, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 557 від
27.04.2011 року зазначається, що під час
проведення державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єктах самочинного будівництва (у
разі відсутності проектної
документації) категорія складності
таких об'єктів визначається посадовими
особами Держархбудінспекції та її
територіальних органів, а в разі
необхідності - шляхом проведення
експертизи експертною організацією чи
експертом, що має відповідний
сертифікат.

Таким чином, зважаючи на викладене,
віднесення об'єктів будівництва до
І-ІІІ категорії складності не належить
до повноважень відповідача, оскільки
визначається суто проектними
організаціями і замовниками
будівництва.

Відповідно до п. 2 частини першої статті
34 ЗУ "Про регулювання містобудівної
діяльності" замовник має право
виконувати будівельні роботи після
реєстрації відповідною інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю декларації про початок
виконання будівельних робіт - щодо
об'єктів будівництва, що належать до I-III
категорій складності.

Частиною 8 статті 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначено, що експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Згідно підпункту 4 частини другої
статті 2 ЗУ "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення
як виконання будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання таких робіт, а також
наведення недостовірних даних у
зазначеній декларації: на об'єктах I
категорії складності - у розмірі
вісімнадцяти мінімальних заробітних
плат; на об'єктах II категорії
складності - у розмірі тридцяти шести
мінімальних заробітних плат; на
об'єктах III категорії складності - у
розмірі дев'яноста мінімальних
заробітних плат.

У пп. 6 частини другої статті 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" встановлено, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
такі правопорушення як експлуатація
або використання об'єктів будівництва,
не прийнятих в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації чи акті готовності
об'єкта до експлуатації: об'єктів I
категорії складності - у розмірі
вісімнадцяти мінімальних заробітних
плат; об'єктів II категорії складності -
у розмірі сорока п'яти мінімальних
заробітних плат; об'єктів III категорії
складності - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат; об'єктів IV
категорії складності - у розмірі
трьохсот сімдесяти мінімальних
заробітних плат; об'єктів V категорії
складності - у розмірі дев'ятисот
мінімальних заробітних плат.

Згідно з частиною другою статті 3
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" накладати
штраф від імені Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України та її територіальних органів
мають право керівник Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України та його заступники, керівники
територіальних органів Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України та їх заступники.

Зробивши системний аналіз норм чинного
законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанці, що віднесення об'єктів
будівництва до І-ІІІ категорії
складності належить до повноважень
відповідних проектних організацій, у
той час як до повноважень відповідача
відноситься саме прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів відповідної категорії
складності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано жодних доказів
та документального підтвердження
обґрунтованості визначення
відповідачем (встановлення об'єкту, що
перевірявся) ІІI категорії складності
об'єкта будівництва у
законодавчо-визначеному порядку.

Крім того, відповідач, визначаючись з
розміром штрафу, керувався положеннями
додатку М ДБН А.2.2- 3-2012 "Склад та зміст
проектної документації на
будівництво", а саме можлива небезпека
для здоров'я і життя людей, які
періодично перебувають на об'єкті в
кількості 100-500 осіб та самостійно
визначив ІІІ категорію складності,
виходячи з того, що рішення прийнято
начальником.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено документами, на час
здійснення перевірки будівельні
роботи не виконувались, будівництво
магазину не здійснювалось, а
будівельні роботи з перепланування
сараю у магазин виконувались позивачем
як фізичною особою ще у 2002 році.

Як слідує з матеріалів справи,
приміщення магазину має загальну площу
44,56 км.м., а відповідно до розрахунку
категорії складності, виконаного ДП
"проектне бюро "Проскурів" кількість
осіб, які перебувають поза об'єктом 50
чоловік, що свідчить про помилковість
твердження відповідача про кількість
чоловік - 100-500.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції в тій частині, що
відповідач, віднісши об'єкт
будівництва (магазин) до III категорії
складності, діяв з перевищенням
наданих йому повноважень.

Вищевказане свідчить, що протиправні
дії відповідача призвели до прийняття
рішень - постанов про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності № 26 в розмір
99180,00 грн., № 27 в розмірі 99180,00 грн., які не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що відповідач,
самостійно визначивши об'єкту
будівництва III категорію складності та
нарахував позивачу штраф у розмірі,
визначеному законодавством у разі
експлуатації або використання об'єктів
будівництва ІІI категорії складності,
не прийнятих в експлуатацію,
необґрунтовано прийняв оскаржувані
постанови про притягнення позивача до
відповідальності, оскільки, віднесення
об'єктів будівництва до І-ІІІ категорії
складності не належить до повноважень
відповідача, а належить до повноважень
проектних організацій і замовника
будівництва.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положеннями частини 1 статті 71 КАС
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно зі статтею 86 КАС України,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти адміністративного
позову.

Колегія суддів зауважує, що доводи
відповідача, викладені в апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому постанова
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2014 року законна та скасуванню або зміні
не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.