Справа № 2а-0311/1855/12, 0311/2154/12
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Справа № 876/3513/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р.В., Левицької Н.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 04 квітня 2012 року
по справі № 0311/2154/12 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про стягнення виплат
громадянам, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи,

УСТАНОВИВ:

05 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Маневицького районного суду
Волинської області із
адміністративним позовом (позов подав
28 серпня 2011 року, що стверджується
штемпелем на конверті а.с. 8) до
Управління Пенсійного Фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області і просив здійснити нарахування
та виплату доплати до пенсії у розмірі
двох мінімальних заробітніх плат та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком в межах шестимісячного
строку позовної давності по дату
винесення рішення.

Позовні вимоги обґрунтовував вимогами
статей 39, 51 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 04 квітня 2012
року позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
державної пенсії в розмірі шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком період з 21
лютого 2011 року по 22 липня 2011 року
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області подало апеляційну скаргу, в
якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції і прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2
ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд відповідно
до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач належить до третьої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та є
непрацюючим пенсіонером, який проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді державної
пенсії, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до статті 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Відповідно до статті 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вимогам статей 39, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
нарахування та виплату позивачу
доплати до пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю проведено
у фіксованому розмірі, визначеному
постановами Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та від 28.05.2008 року № 530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», а не в
кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, як того вимагає вказаний
Закон.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності нормативно -
правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають положення
статей 39, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не вказаних вище
постанов Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Пунктом 7 частини 1 Закону України від
14.06.2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», який набрав
чинності 19.06.2011 року, Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, відповідно до
якого у 2011 році норми і положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від
14.06.2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» 06.07.2011 року Кабінетом
Міністрів України було прийнято
постанову № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23.07.2011 року.

До набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів України,
тобто до 23.07.2011 року, до правовідносин
щодо нарахування та виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, державної та додаткової
пенсії повинні застосовуватись
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що в задоволенні позову
щодо зобов'язання відповідача провести
нарахування та виплату доплати до
пенсії та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю починаючи з 23 липня
2011 року слід відмовити.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та
виплати доплати до пенсії за
проживання на території зони
гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітніх плат та додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі,
віднесеній до категорії 3, в розмірі 25%
мінімальної пенсії підлягають
задоволенню за період з 28 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року.

Як вбачається з рішення суду першої
інстанції, судом зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок і
виплату позивачу державної пенсії в
розмірі шести мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії, за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, постановивши рішення про
захист права особи на державну пенсію
та додаткову пенсію, за шкоду,
заподіяну здоров'ю, суд не дотримався
вимог ст.11 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки
постановив рішення з приводу позовних
вимог, які не були заявлені позивачем і
не прийняв рішення відносно позовних
вимог, викладених у позовній заяві.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», згідно з якою
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого мінімального розміру пенсії за
віком.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є
підставою для скасування оскаржуваної
постанови та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 158-163, ст.195, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст.254 КАС
України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області задовольнити частково, а
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 04 квітня 2012 року
по справі № 0311/2154/12 - скасувати та
прийняти нову, якою адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
Фонду України в Маневицькому районі
Волинської області про стягнення
виплат громадянам, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи
задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
в зоні гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітніх плат та як особі, яка
віднесена до категорії 3, додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком
відповідно до положень статей 39,51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 28 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року з врахуванням
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та вже виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р.В. Кухтей

Н.Г. Левицька