Справа № 813/6320/14
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Справа №
10232/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання -
Керод Х.І.,

за участю:

представника відповідача -
Дац Н.І..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Червонограді Львівської області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2014
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м.
Червонограді Львівської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області про зобов'язання до
вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Червонограді Львівської області
звернулося з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області, в якому просить
зобов'язати відповідача прийняти до
заліку виплачену допомогу на поховання
і витрати на виплату та доставку в сумі
2 861,43 грн. за період з 01.04.2014 року по
31.07.2014 року й включити до щомісячних
актів звірок.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що за період з 01.04.2014
року по 31.07.2014 року управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Червонограді Львівської області було
виплачено родичам померлих допомогу на
поховання в сумі 2 861,43 грн. Однак, ця
сума не була прийнята відповідачем до
відшкодування з огляду на відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю і трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням осіб, що
померли. Позивач також зазначив, що
обов'язок відшкодування відповідачем
витрат на виплату допомоги на
поховання передбачений п.4 Порядку
відшкодування Фондом витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійних
захворювань та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Позивач вважає, що дані
витрати повинні відшкодовуватися
відповідачем.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України в м. Червонограді Львівської
області подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
у зв'язку зі смертю громадян ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у 2014
році Управління, відповідно до вимог
ст.53 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року
№1058-IV, виплатило особам, які здійснили
поховання допомогу на поховання в
загальній сумі 2 861,43 грн.. Ця сума
допомоги була включена у списки на
відшкодування допомоги на поховання за
квітень-червень 2014 року, однак,
відповідач відмовився внести ці суми
до актів щомісячних звірок витрат по
особових справах потерпілих. Причиною
не включення виплачених сум є те, що
смерть не пов'язана зі страховим
випадком державного соціального
страхування.

У ст. 25 Закону України "Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 14 січня 1998
року №16/98-ВР перелічені види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року №1105-XIV.
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язано співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Ст.21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що у разі
настання страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Згідно ч. 8 ст. 34 Закону №1105-XIV, у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 року №826,
регулює питання відшкодування Фондом
таких витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Відповідно до абзацу 2 ч. 9 ст. 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", у
разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Отже, аналізуючи норми Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та зазначеного вище
Порядку, затвердженого на виконання ч. 8
ст. 34 цього Закону, колегія суддів
констатує, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я. Однак,
наявності такого причинного зв'язку
смерті вищевказаних громадян з
одержаним каліцтвом судом не
встановлено і позивачем не доведено.

При цьому слід вказати, що на день
проведення звірки висновок про
причинно-наслідковий зв'язок між
смертю потерпілого ОСОБА_2 та отриманою
ним виробничою травмою та (або)
професійним захворюванням в особовій
справі був відсутній, а тому Відділення
не вбачало підстав для включення
допомоги на поховання до акту
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за визначений позивачем
період.

Також, представник відповідача
зазначив, що гр. ОСОБА_3, ОСОБА_10 на
обліку, як потерпілі на виробництві і
такі, що померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання у
Відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Червонограді
Львівської області не перебували та не
перебувають, а гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_11
отримували виплати у зв'язку із смертю
годувальника, тому, відповідно, не є
потерпілими на виробництві.

Положення п. 4 Порядку №5-4/4, яким
зобов'язано Фонд відшкодовувати ПФУ
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону №1105-XIV. Так, зокрема,
стаття 21 Закону №1105-XIV пов'язує
виникнення такого обов'язку у Фонду зі
смертю працівника, а не з отриманням
померлим, який не працював, зазначеної
вище пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постановах Верховного Суду України
від 23.05.2011 (справа №21-48а11) та від 23.04.2013
року (справа №21-108а13), яка з врахуванням
вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою
для врахування судами при розгляді
справ у подібних правовідносинах.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
прийшла до висновку про відсутність
правових підстав для прийняття
відповідачем до заліку виплаченої
допомоги родичам (особам, які здійснили
поховання) на поховання померлих.

Вірним є висновок суду першої
інстанції і про те, що у випадку
відсутності згоди на підписання актів
звірки чи відсутності згоди на
включення в щомісячні акти звірок
витрат з боку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України , в судовому
порядку мають вирішуватися вимоги про
стягнення коштів, тоді як пред'явлення
вимог про спонукання до вчинення дій
шляхом включення сум у акти звірки в
судовому порядку не повинні
здійснюватися, оскільки правило
підписання актів звірки розрахунків
стосується випадків, коли спір
відсутній.

Узагальнюючи викладене, апеляційний
суд прийшов до переконання про те, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
дали підстави для обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
відмови в задоволенні позову.

Відтак, перевіривши дійсні обставини
справи та додатково проаналізувавши
зібрані документальні докази по
матеріалах справи, колегія суддів
прийшла до неспростовного переконання
про те, що суд першої інстанції у
відповідності до вимог ст.200 КАС
України, правильно встановив обставини
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Червонограді Львівської області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2014
року у справі № 813/6320/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
C.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 15.12.2014
року