Справа № К/9991/7094/12-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/7094/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Білуги С.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі міста Донецька
на постанову Куйбишевського районного
суду міста Донецька від 17 травня 2011
року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі міста
Донецька про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що йому на підставі статей 54,
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» призначена пенсія по
інвалідності та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідач в
порушення вимог вказаного Закону
обчислював їх без урахування
мінімальних пенсій за віком та
прожиткового мінімуму, встановленого
законами України на відповідні роки, у
зв'язку з чим просив суд зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії, стягнути
заборгованість по пенсійному
забезпеченню з 01 березня 2001 року з
урахуванням індексу інфляції та трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Постановою Куйбишевського районного
суду міста Донецька від 17 травня 2011
року позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії щодо
призначення та перерахунку пенсії по
інвалідності з 01 березня 2001 року;
зобов'язано зробити перерахунок пенсії
по інвалідності з 01 березня 2001 року,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком із розрахунку шести
прожиткових мінімумів для осіб, що
втратили працездатність, з урахуванням
вимог частини третьої статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням фактично виплачених сум;
зобов'язано зробити перерахунок
додаткової пенсії за шкоду, спричинену
здоров'ю з 01 березня 2001 року відповідно
до статті 50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з розрахунку 50%
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність з урахуванням
вимог частини третьої статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року рішення суду першої інстанції
змінено: у абзацах другому, третьому,
четвертому слова і цифри «з 01 березня
2001 року» замінено на слова і цифри «з 01
серпня 2010 року». У решті судове рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового про відмову
у задоволенні позову. У обґрунтування
касаційної скарги посилався на те, що
положення статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосовуються виключно
для перерахунку пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому посилання на його
норми є помилковим; розрахунок пенсії
позивача правомірно здійснено
відповідно до розрахункової величини
19,91 грн. (з липня 2004 року - 22,30 грн.);
відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» у
2011 році положення Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовувалися у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік, а
тому здійснювані виплати відповідали
розмірам, встановленим чинним
законодавством, а також позивачем
пропущено строк звернення до суду з
позовними вимогами з 01 березня 2001 року
по 14 липня 2010 року, у зв'язку з чим позов
в цій частині повинен бути залишеним
без розгляду.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є інвалідом
третьої групи та відноситься до першої
категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, йому
призначено пенсію по інвалідності на
підставі статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

24 грудня 2010 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі міста Донецька з
заявою про перерахунок пенсії, на що
отримав відмову.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Змінюючи рішення районного суду
апеляційний суд виходив з того, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в межах шестимісячного строку
звернення до суду.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Частиною 4 зазначеної статті визначено,
що в усіх випадках розміри пенсії для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по ІІІ групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до статті
53 зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Стаття 52 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» установлено у
2010 році прожитковий мінімум на одну
особу в розрахунку на місяць у розмірі
з 01 січня - 825 грн., з 01 квітня - 839 грн., з 01
липня - 843 грн., з 01 жовтня - 861 грн., з 01
грудня - 875 грн.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною 1 цієї
статті, тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, на думку колегії суддів, не
є перешкодою для застосування даної
величини мінімального розміру пенсії
за віком до обрахування інших пенсій чи
доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

При розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, що
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Проте суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги
помилково зобов'язав територіальне
управління Пенсійного фонду України
здійснити перерахунок державної та
додаткової пенсій позивача з
розрахунку прожиткового мінімуму для
осіб, що втратили працездатність,
оскільки статтями 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що пенсія призначається
та перераховується відповідно до
мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин територіальне
управління Пенсійного фонду України
повинно було здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії, виходячи зі
збільшеного розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» з дня встановлення
прожиткового мінімуму, на підставі
якого обчислюється мінімальна пенсія
за віком.

Відмовляючи у перерахунку пенсії
позивача суб'єкт владних повноважень
порушив його права та законні інтереси.

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги з 01 березня 2001 року, не
перевірив дотримання позивачем строку
звернення до суду, встановленого
статтею 99Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду
першої інстанції, правомірно виходив з
того, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в межах шестимісячного
строку звернення до суду, проте
помилково задовольнив позовні вимоги з
01 серпня 2010 року, незважаючи на те, що
позивач звернувся до суду 15 лютого 2011
року, не вирішив питання щодо позовних
вимог до 01 серпня 2010 року та не звернув
увагу, що районним судом невірно
визначено розмір пенсійного
забезпечення позивача.

Позивач не оскаржував рішення
апеляційного суду щодо застосування
наслідків пропуску процесуального
строку та задоволення позовних вимог з
01 серпня 2010 року.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення, то відповідно до статті 229
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення та
ухвалити нове.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі міста Донецька
задовольнити частково.

Постанову Куйбишевського районного
суду міста Донецька від 17 травня 2011
року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2011 року скасувати й
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити частково: визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі міста Донецька
щодо перерахунку пенсії ОСОБА_4.
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
міста Донецька здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_4 щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та пенсії по інвалідності
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру шести мінімальних
пенсій за віком та 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком, з 15 серпня
2010 року.

У решті позовні вимоги залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Білуга
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/