Справа № 804/17502/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 р. Справа № 804/17502/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Весна» до
Реєстраційної служби
Петропавлівського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Весна» звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Реєстраційної служби
Петропавлівського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області, у якому просить:

- визнати протиправною відмову,
викладеної в листі №04-15/395 від 18.04.2014р.,
Реєстраційної служби
Петропавлівського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області, у реєстрації права власності
за ТОВ «Весна» нерухомого майна;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Петропавлівського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати за Товариством з
обмеженою відповідальністю "Весна"
право власності на нерухоме майно
(нежитлові приміщення), а саме:

1. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Червоноармійська, 1-а, які
складаються з: будівлі гаража, будівлі
диспетчерської, будівлі навісу
закритого та будівлі заправки;

2. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Станційна, 23-б, які складаються з:
будинка тракторної бригади, пункт
технічного обслуговування, навіс для
сівалки, будівлі складу, будівлі
свинарнику N1, будівлі свинарнику N2,
будівлі свинарнику N3, будівлі
свинарнику N4, будівлі свинарнику N5,
будівлі свинарнику N6, будівлі
свинарнику N7, будівлі санпропускник,
будівлі кормоцех;

3. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Степова, 2-б, які складаються з:
будівлі вісової, будівлі свинарнику N1,
будівлі свинарнику N5, будівлі
свинарнику N6, будівлі свинарнику N7,
будівлі свинарнику N8, будівлі
свинарнику N9, будівлі свинарнику N10;

4. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Вигінна, 6-а, які складаються з:
будівлі телятнику, будівлі телятнику,
будівлі телятнику, будівлі телятнику;

5. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Чапаева, 51-а, які складаються з:
комплекс з 4-х будівель, будівлі
санпропускник, будівлі вагова, силосна
траншея, будівлі молблок;

6. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 76-а, які
складаються з: будівлі столова;

7. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 74-а, які
складаються з: будівлі гуртожиток;

8. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 76-б, які
складаються з: будівлі кладової,
будівлі зерноскладу, будівлі
зерноскладу;

9.Будівлі та споруди, розташовані за
адресою : 52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 81, які
складаються з: будівлі контори;

10. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 29, які
складаються з: будівлі швейцеху.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що у квітні 2014 року звернувся
до відповідача із відповідною заявою
про реєстрацію права власності на
майно, придбане ним відповідно до
свідоцтв на право власності на
майновий пай (майновий сертифікат) з
усім необхідним згідно закону
переліком документів. Однак, листом
№04/15/395 від 18.04.2014 року державним
реєстратором позивачу відмовлено у
проведенні державної реєстрації прав
на усі вищезазначені приміщення.
Позивач вважає, що дана відмова не
відповідає вимогам чинного
законодавства, а тому просить
зобов'язати відповідача зареєструвати
за позивачем право власності на
вказані об'єкти нерухомого майна.

Відповідачем до суду надано
заперечення в якому відповідач
посилається на те, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно проводиться на підставі
документів, що посвідчують виникнення
чи перехід речових прав на конкретний
об'єкт нерухомості, одним із яких є
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно (пункт 36 Постанови №868
та Лист Державної реєстраційної служби
України від 06.06.2014 №9299/05-15-14
«Роз'яснення щодо порядку оформлення
прав власності на майно, виділене в
натурі власникам майнових паїв членів
колективних сільськогосподарських
підприємств). Разом з тим, свідоцтво про
право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат)
лише підтверджує право особи на
пайовий фонд майна колективного
сільськогосподарського підприємства.
Крім того, відповідач в своїх
запереченнях посилається на те, що
залучення реєстраційної служби
Петропавлівського районного
управління юстиції як Відповідача у
справі є передчасним так, як державним
реєстратором не вчинялися дія або
відмова від вчинення дії у порядку
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити, не
заперечував щодо розгляду справи в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, просив
розглянути справу без участі
представника.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Весна» придбало
майнові паї членів колективного
сільськогосподарського підприємства,
які входили у структуру розпайованого
майна КСП «Ленінець».

Факт придбання вказаних майнових паїв
підтверджується свідоцтвами про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновими
сертифікатами).

Усі приміщення були прийняті по
відповідних актах приймання-передачі,
складеними відповідно Протоколу.

Вищевказані факти підтверджуються
отриманими позивачем свідоцтвами про
право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновими сертифікатами)
з відображенням в них інформації про
прийняття вказаних об'єктів нерухомого
майна згідно актів приймання-передачі.

18.04.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою за №57 про
реєстрацію права власності на майно,
придбане ним за вищезазначеними
свідоцтвами (майновими сертифікатами).

Однак, листом №04/15/395 від 18.04.2014 року
державним реєстратором позивачу
відмовлено у проведенні державної
реєстрації прав на приміщення.

Як видно з вказаного листа підставою
для відмови у здійсненні реєстрації
права власності на вказане майно ТОВ
«Весна» зазначено те, що документи були
подані заявником не в повному обсязі,
зокрема, не подано документів, що
посвідчують речове право КСП
«Ленінець» на об'єкти нерухомості.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно всіх форм власності, їх обтяжень
та правочинів щодо нерухомості
регулюються Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" вiд
01.07.2004р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952),
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013р. № 868 (далі
- Порядок № 868) та Порядком ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 року № 1141 (далі - Порядок №
1141).

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

3) інші речові права відповідно до
закону;

4) податкова застава, предметом якої є
нерухоме майно, та інші обтяження.

У відповідності до ч.13 ст.15 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а
також порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України.

На даний час нормативним актом, який
визначає процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
державна реєстрація прав), перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна - є
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013р. №868 (далі
- Порядок № 868).

У відповідності до положень п.1 ч.2 ст.9
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (із змінами,
внесеними згідно із Законом України
від 04.07.2012р. N 5037-VI) державний реєстратор
прав на нерухоме майно встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

При цьому, у відповідності до інших
пунктів ч.2 ст.9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
державний реєстратор також вчиняє інші
визначені цим законом дії, зокрема:
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав; надає інформацію з
Державного реєстру прав або відмовляє
у її наданні у випадках, передбачених
цим Законом; у разі потреби вимагає
подання передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень; здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Аналогічні положення закріплені у
пункті 15 Порядку № 868, яким також
встановлено, що під час розгляду заяви
про державну реєстрацію і документів,
що додаються до неї, державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо: відомостей
про нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах, наявності обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону (підпункт 4 пункту
12 у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 21.11.2012 р. №1156), а
також - щодо наявності факту виконання
умов правочину, з якими закон та/або
договір (угода) пов'язує можливість
проведення державної реєстрації
виникнення, переходу, припинення прав
на нерухоме майно або обтяження таких
прав.

Разом з цим слід зазначити, що суть
реєстраційних дій полягає у дотриманні
державним реєстратором певного
алгоритму, у тому числі, технічних дій.
Цей алгоритм дій є нормативно
визначеним, а тому державний
реєстратор зобов'язаний діяти у
визначеному законом порядку та спосіб.

Так, в силу ст. 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Крім того, відповідно до положень ч. 2
цієї ж статті - орган державної
реєстрації прав, державні реєстратори
зобов'язані надати до відома заявників
інформацію про необхідний перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав, який визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Частиною 4 ст. 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що державній реєстрації
підлягають виключно заявлені права та
їх обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

З наданої Відповідачем відмови видно,
що державний реєстратор під час
розгляду заяви, поданої представником
ТОВ «Весна», дійшов висновку про
подання документів для державної
реєстрації прав не в повному обсязі, а
саме: не подано документів, що
посвідчують речове право КСП
«Ленінець» на об'єкти нерухомості.

Відповідно до положень ст. 22 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», у разі якщо документи для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень подано не в повному обсязі,
передбаченому нормативно-правовими
актами, державний реєстратор приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень і письмово повідомляє про це
заявника.

У відповідності до ч.2 ст.22 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» якщо протягом п'яти робочих
днів після отримання письмового
повідомлення про прийняття рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень заявник
виконав вимоги державного реєстратора,
загальний строк розгляду заявленого
права продовжується з урахуванням
часу, що минув до його зупинення. У разі
невиконання зазначених вимог
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Окрім того, згідно Порядку №868,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Такі підстави для відмови в державній
реєстрації прав визначені статтею 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

При цьому, даною статтею визначено ряд
окремих підстав, які є самостійними
підставами для прийняття державним
реєстратором рішень про відмову в
державній реєстрації прав.

Так, зокрема, у відповідності до
положень п.5-4 ч.1 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення.

З аналізу вказаних правових норм
слідує, що державний реєстратор,
прийнявши та перевіривши заяву про
державну реєстрацію та документи, які
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, при встановленні
факту подання не в повному обсязі
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію.

Зазначені норми спрямовані на
гарантування прав суб'єкта звернення
до державного реєстратора в частині
інформування його про недоліки при
поданні необхідних документів не в
повному обсязі.

Таким чином, у разі, якщо документів,
поданих позивачем для державної
реєстрації прав, було недостатньо, то
державний реєстратор Реєстраційної
служби Петропавлівського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області у відповідності до положень
статті 22 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" мав зупинити
розгляд поданих позивачем заяв,
надавши заявнику строк для подачі
документів, яких на думку відповідача
не вистачало, і лише у разі невиконання
зазначених вимог - відмовляти в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Разом з тим, відповідачем жодних рішень
про зупинення розгляду заяви не
виносилось, а підстави, визначені в ст.
22 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» як підстави для
зупинення розгляду заяви, були
помилково покладені в основу рішення
про відмову у реєстрації права
власності.

Так само посилання відповідача на той
факт, що позивачем подано заяву не
встановленого зразка або з будь-якими
недоліками неможливо прийняти до
уваги, оскільки в даному випадку
відповідач мав зазначити всі недоліки
заяви в своїй відповіді позивачу та
надати час на їх усунення. Тобто
відмова носить формальний характер і
перешкоджає реалізації позивачем його
прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень і
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою КМУ №703 від 22 червня 2011 року,
передбачено, що для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

В силу п. 27 вказаного Порядку
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Тобто, вищезазначеним Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень передбачено
невичерпний перелік документів, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, і
відповідно до п.п.16 п.27 Порядку
визначено, що документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

За приписами ст..7 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» об'єктами права
колективної власності підприємства є
земля, інші основні та оборотні засоби
виробництва, грошові та майнові внески
його членів, вироблена ними продукція,
одержані доходи, майно, придбане на
законних підставах. Об'єктами права
власності підприємства є також частки
у майні та прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство. Майно у
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам. Суб'єктом права власності у
підприємстві є підприємство як
юридична особа, а його члени - в частині
майна, яку вони одержують при виході з
підприємства.

Частинами 1,3 ст.9 цього Закону
визначено, що до пайового фонду майна
членів підприємства включається
вартість основних виробничих і
оборотних фондів, створених за рахунок
діяльності підприємства, цінні папери,
акції, гроші та відповідна частка від
участі в діяльності інших підприємств
і організацій. Уточнення складу і
вартості пайового фонду майна членів
підприємств, у тому числі
реорганізованих, проводиться за
методикою, що затверджується Кабінетом
Міністрів України. У разі виходу з
підприємства його члени мають право на
пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру та
структури пайового фонду або в іншій,
за згодою сторін, формі.

Відповідно до пункту 2 Методики
уточнення складу і вартості пайових
фондів майна членів колективних
сільськогосподарських підприємств, у
тому числі реорганізованих,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 28.02.2001 № 177,
майновий пай - це частка майна члена
підприємства у пайовому фонді,
виражена у грошовій формі та у
відсотках розміру пайового фонду.

Згідно із п. 1 Порядку визначення
розмірів майнових паїв членів
колективних сільськогосподарських
підприємства та їх документального
посвідчення, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 177 від
28.02.2001 року, визначаються розміри паїв
членів колективних
сільськогосподарських підприємств, у
тому числі реорганізованих, у яких не
завершено процес паювання майна і не
здійснено належного оформлення та
реалізації цих прав відповідно до
законодавства, а також уточнення
розмірів паїв у тих підприємствах, де
майно призначалось, але не використано
для погашення заборгованості із сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) до бюджетів і державних
цільових фондів у зв'язку із списанням
цієї заборгованості відповідно до
законодавства.

Порядок розподілу та використання
майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств був
врегульований наказом Міністерства
аграрної політики від 14 березня 2001 року
№62 «Про затвердження Порядку
розподілу та використання майна
реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств»,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
від 04 квітня 2001 року за №306/5496, який
втратив чинність 24 травня 2013 року на
підставі наказу Міністерства аграрної
політики та продовольства від 11 квітня
2013 року №253 «Про визнання такими, що
втратили чинність, деяких наказів»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції 25 квітня 2013 року за №673/23205.

При виділенні майна в натурі
конкретному власнику
підприємство-правонаступник
(користувач) одночасно з підписанням
акта приймання-передавання майна
робило відмітку про виділення майна в
натурі у свідоцтві про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства,
що засвідчувалося підписом керівника
підприємства та печаткою.

Вказане свідоцтво з відміткою про
виділення майна в натурі
індивідуально, акт приймання -
передавання майна є підставою для
оформлення прав власності на зазначене
майно в установленому порядку.

Враховуючи те, що Наказ втратив
чинність та на даний час відсутній
інший спеціальний нормативно-правовий
акт, направлений на врегулювання
порядку виділення членам
реорганізованого
сільськогосподарського підприємства
майна, свідоцтво з відміткою про
виділення майна в натурі та акт
приймання-передавання майна є
підставою для проведення державної
реєстрації прав з видачою свідоцтва
про право власності, згідно Листа
Державної реєстраційної служби
України від 06.06.2014 №9299/05-15-14
«Роз'яснення щодо порядку оформлення
прав власності на майно, виділене в
натурі власникам майнових паїв членів
колективних сільськогосподарських
підприємств».

Згідно з п. 13 Порядку визначення
розміру майнових паїв членів
колективних сільськогосподарських
підприємств та їх документального
посвідчення, затвердженого постановою
КМУ №177 від 28 лютого 2001 року, майновий
пай члена підприємства документально
підтверджується свідоцтвом про право
власності на майновий пай члена
підприємства за зразком згідно з
додатком. У разі набуття у власність
майнового паю (його частини) на
підставі угоди міни, дарування та інших
цивільно-правових угод, а також
спадкування видається нове свідоцтво.

Пунктом 14 вказаного Порядку
передбачено, що для отримання нового
свідоцтва у разі набуття у власність
майнового паю (його частини) на
підставі угоди міни, дарування та інших
цивільно-правових угод, а також
спадкування до сільської, селищної або
міської ради подаються посвідчені в
установленому порядку копія
відповідної цивільно-правової угоди
або копія свідоцтва про право на
спадщину, попереднє свідоцтво про
право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства. Після отримання
зазначених документів сільська,
селищна або міська рада вносить
відповідні зміни до списку осіб, які
мають право на майновий пай
підприємства, та анулює попереднє
свідоцтво, про що робиться запис у
книзі обліку свідоцтв про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства.

Усі подані документи формуються в
окрему справу по кожному підприємству.

Факт оформлення свідоцтва
засвідчується гербовою печаткою та
підписом голови відповідної ради.

Оформлені свідоцтва реєструються у
книзі обліку свідоцтв про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства.

Таким чином, свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства - є новими свідоцтвами,
виданими Товариству з обмеженою
відповідальністю «Весна» як новому
власнику у зв'язку з набуттям у
власність майнових паїв на підставі
цивільно-правових угод.

В абзаці першому ч.4 ст.3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
вказано, що права на нерухоме майно та
їх обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Таким чином, і вищевказані свідоцтва і
акти приймання-передавання майна - є
законодавчо визначеною підставою для
оформлення прав власності на зазначене
майно в установленому порядку.

Усе вищезазначене свідчить про те, що
факт наявності отриманих позивачем у
визначеному законом порядку свідоцтв
про право власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства,
з відображенням в них інформації про
прийняття вказаних об'єктів нерухомого
майна згідно актів приймання-передачі,
та самих актів приймання-передачі, -
свідчить про наявність правових
підстав для реєстрації за ТОВ «Весна»
права власності на визначене у
свідоцтвах майно на підставі Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Чинним законодавством України не
встановлено строків проведення
обов'язкової державної реєстрації
права власності на майно, правомірно
набутого юридичними особами у
відповідності до цивільного
законодавства, діючого на момент
такого набуття права власності.

Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення
Конституційного Суду України від 30
січня 2003 року №3-рп/2003, - правосуддя за
своєю суттю визнається таким, лише за
умови, що воно відповідає вимогам
справедливості і забезпечує ефективне
поновлення в правах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (право
на ефективний засіб юридичного
захисту) передбачено, що кожен, чиї
права та свободи, визнані в цій
Конвенції, було порушено, має право на
ефективний засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо таке
порушення було вчинене особами, які
здійснювали свої офіційні
повноваження.

При цьому під ефективним засобом
(способом) слід розуміти такий, що
призводить до потрібних результатів,
наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту
повинен забезпечити як поновлення
порушеного права, так і бути адекватним
наявним обставинам.

Частиною другою статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Так, право на справедливий судовий
розгляд (див. рішення Суду у справі
SokurenkoandStrygun v. Ukraine, no. 29458/04, § 23, від 20.07.2006)
включає в себе право на доступ до суду
та право на доступ до правосуддя в
широкому розумінні (рішення Суду у
справі TserkvaSelaSosulivka v. Ukraine, no. 37878/02, §§ 50 і
53, від 28.02.2008).

Як свідчить позиція Суду у багатьох
справах, основною складовою права на
суд - є право доступу, в тому розумінні,
що особі має бути забезпечена
можливість звернутись до суду для
вирішення певного питання, і що з боку
держави не повинні чинитись правові чи
практичні перешкоди для здійснення
цього права.

З огляду на викладене та враховуючи, що
ТОВ «Весна» має всі необхідні
документи для проведення державної
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна (погашені свідоцтва
та акти приймання-передачі), можливо
дійти висновку про відсутність
перешкод для здійснення державної
реєстрації за ТОВ «Весна» права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 19
Закону України №1952 державна
реєстрація прав проводиться, зокрема,
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Згідно з положеннями статті 6
Конституції України органи виконавчої
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах і
відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
наявні підстави для задоволення позову
шляхом зобов'язання відповідача
зареєструвати за ТОВ "Весна" право
власності на вищезазначене нерухоме
майно (нежитлові приміщення), оскільки
вчинення відповідачем дій з проведення
державної реєстрації прав за
встановлених судом обставин та
відсутності підстав для відмови в
реєстрації таких прав, буде належним
способом захисту прав позивача, який
повною мірою відповідатиме їх змісту
та забезпечить можливість реалізації
позивачем наданого йому законом права
на реєстрацію права власності.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову,
викладеної в листі №04-15/395 від 18.04.2014р.,
Реєстраційної служби
Петропавлівського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області, у реєстрації права власності
за ТОВ «Весна» нерухомого майна.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Петропавлівського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати за Товариством з
обмеженою відповідальністю "Весна"
право власності на нерухоме майно
(нежитлові приміщення), а саме, :

1 .Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Червоноармійська, 1-а, які
складаються з: будівлі гаража, будівлі
диспечерської, будівлі навісу
закритого та будівлі заправки;

2. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Станційна, 23-б, які складаються з:
будинка тракторної бригади, пункт
технічного обслуговування, навіс для
сівалки, будівлі складу, будівлі
свинарнику N1, будівлі свинарнику N2,
будівлі свинарнику N3, будівлі
свинарнику N4, будівлі свинарнику N5,
будівлі свинарнику N6, будівлі
свинарнику N7, будівлі санпропускник,
будівлі кормоцех;

3. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Степова, 2-б, які складаються з:
будівлі вісової, будівлі свинарнику N1,
будівлі свинарнику N5, будівлі
свинарнику N6, будівлі свинарнику N7,
будівлі свинарнику N8, будівлі
свинарнику N9, будівлі свинарнику N10;

4. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Вигінна, 6-а, які складаються з:
будівлі телятнику, будівлі телятнику,
будівлі телятнику, будівлі телятнику;

5. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Чапаева, 51-а, які складаються з:
комплекс з 4-х будівель, будівлі
санпропускник, будівлі вагова, силосна
траншея, будівлі молблок;

6. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 76-а, які
складаються з: будівлі столова;

7. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 74-а, які
складаються з: будівлі гуртожиток;

8. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 76-б, які
складаються з: будівлі кладової,
будівлі зерноскладу, будівлі
зерноскладу;

9. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою : 52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 81, які
складаються з: будівлі контори;

10. Будівлі та споруди, розташовані за
адресою :

52740, Дніпропетровська область,
Петропавлівський район, с.Дмитрівка,
вул.Академіка Сайгака, 29, які
складаються з: будівлі швейцеху.

Стягнути з Державного бюджету України
судові витрати на користь позивача в
розмірі 73,08 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова