Справа № 754/779/14а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Бабко В.В.
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 06 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до
Деснянського районного суду м. Києва
із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва, в якому
просила визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови у проведенні
перерахунку її пенсії та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату її пенсії з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, зазначених у довідці № 12/71 від 17
грудня 2013 року.

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 06 лютого 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва та
отримує пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Листом Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва від 18.12.2013 р. № 4803/09/Г-700 (а.с. 5)
позивачу було відмовлено у проведенні
перерахунку її пенсії згідно Закону
України «Про державну службу»,
оскільки, на думку відповідача,
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань не
включаються до заробітної плати
державного службовця при обчисленні
пенсії.

Натомість, позивач вважає, що оскільки
до складу заробітної плати включалася
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби, то пенсія
має обчислюватись з врахуванням цих
сум.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, регулюються Законом України
"Про державну службу" від 16.12.1993 р. №
3723-ХІІ (далі по тексту - Закон № 3723-ХІІ).

Статтею 37 вказаного Закону
встановлено, що на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам,
які на час звернення за призначенням
пенсії не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до статті 37-1 Закону №
3723-ХІІ, у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Положенням статті 33 Закону № 3723-ХІІ
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Саме на Кабінет Міністрів України
покладається регулювання питань
оплати праці державних службовців,
встановлення розмірів посадових
окладів, надбавок, доплат, матеріальної
допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії державного
службовця встановлено постановами
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003
року № 581.

Згідно пункту 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 року
№ 865 (із змінами і доповненнями), особи,
які вийшли на пенсію згідно Закону №
3723-ХІІ, мають право на перерахунок
пенсій, але лише за умови підвищення
заробітної плати державним службовцям
після набрання чинності Законом
України від 16 січня 2003 року № 432-ІV "Про
внесення змін до Закону № 3723-ХІІ" (далі -
Закон № 432-ІV).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 квітня 2003 року № 581 встановлено,
що у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям відповідно до рішень
Кабінету Міністрів України після
набрання чинності Законом України від
16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін
до Закону № 3723-ХІІ", заробітна плата для
перерахунку пенсії пенсіонерам, яким
пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом № 3723-ХІІ,
визначається в такому порядку: 1)
пенсіонерам, які на момент перерахунку
пенсії продовжують працювати на
посаді, з якої призначено пенсію, - на
підставі поданої довідки про
одержувану заробітну плату на момент
перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на
підставі документів, поданих на час
перерахунку, виходячи із сум
заробітної плати, яку одержує
працюючий державний службовець на
відповідній посаді, з якої призначено
(перераховано) пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок. При
цьому, премія та інші надбавки
враховуються в середніх розмірах
стосовно визначених законодавством
таких виплат у відповідному державному
органі, з якого особа вийшла на пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок, якщо вони були фактично їй
встановлені.

Стаття 33 Закону № 3723-ХІІ визначає умови
оплати праці державних службовців, а не
умови їх пенсійного забезпечення, а
тому, якщо державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував грошову винагороду, то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII,
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
"Про оплату праці", заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону
№ 3723-XII, заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного
законодавства дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Так відповідно до частини 1 статті 66
вказаного Закону, до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм випливає, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про те, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця, на які нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак які не включаються
до складу заробітної плати державного
службовця, не враховується при
обчисленні розміру його пенсії, не
відповідають наведеним нормам права.

Наведена позиція також викладена в
постанові Верховного Суду України від
14 травня 2013 року по справі № 21-125а13.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги колегія суддів знаходить
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва - залишити
без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 06 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.