Справа № 814/1739/14
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

30 жовтня 2014 року
Справа № 814/1739/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Лісовської Н. В.
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1 (АДРЕСА_2,54058,
м. Миколаїв), м. Харків, 61024

доЗаводського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану м.
Миколаєва, вул. Корабелів, 16, м.
Миколаїв, 54020

треті особиМиколаївське міське
управління юстиції, пр. Жовтневий, 8-А,
м. Миколаїв, 54055 Головне управління
юстиції у Миколаївській області, вул.
8-го Березня, 107, м. Миколаїв, 54000
провизнання незаконним та
протиправним рішення щодо відмови у
зміні імені, В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Заводського відділу Державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції про
визнання незаконним та протиправним
рішення щодо відмови у зміні імені,
зобов'язання провести реєстрацію зміни
у актовому записі про народження.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідачем
неправомірно відмовлено у зміні
родового по-батькові «Хакімівна» на
довільне «Миколаївна», оскільки ч. 6 ст.
295 Цивільного кодексу України
визначено вичерпний перелік підстав
для відмови у зміні імені, та жодна з
цих підстав відмови не відноситься до
позивачки. Просить суд позовні вимоги
задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнає, з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

Представниками сторін заявлені
клопотання про здійснення розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Суд здійснює розгляд справи в порядку
письмового провадження відповідно до
ч. 4 ст. 122 КАС України.

Вислухав пояснення сторін в минулих
судових засіданнях, з'ясував всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінив
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дослідив матеріали, що містяться у
справі, суд дійшов висновку, що позов не
належить задоволенню, виходячи з
наступного:

Позивачка у своїй позовній заяві
висуває вимоги визнати незаконним та
протиправним рішення Заводського
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції щодо відмови у зміні імені, а
саме родового по батькові «Хакімівна»
на довільне «Миколаївна».

Народження ОСОБА_1 зареєстровано
міським відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Миколаївського міського
управління юстиції 01.06.1989 року, про що
складено актовий запис № 2427.
Народження дитини зареєстровано
відповідно до частини першої статті 135
Сімейного кодексу України, якою
встановлено, що при народженні дитини у
матері, яка не перебуває у шлюбі, у
випадках, коли немає спільної заяви
батьків, заяви батька або рішення суду,
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень провадиться за
прізвищем та громадянством матері, а
ім'я та по батькові батька дитини
записуються за її вказівкою.

Заявником при державній реєстрації
народження ОСОБА_1 була матір ОСОБА_2,
про що свідчать її власні підписи в
актовому записі про народження.

Відповідно до статті 147 Сімейного
кодексу України по батькові дитини
визначається за іменем батька, при
цьому частина друга статті 147 чітко
регламентує визначення по батькові
дитини, народженої жінкою, яка не
перебуває у шлюбі, за умови, що
батьківство щодо дитини не визнано, а
саме по батькові дитини визначається
за іменем особи, яку мати дитини
назвала її батьком.

Порядок зміни імені (прізвища, власного
імені, по батькові) фізичної особи
регулюється Цивільним кодексом
України, Законом України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»,
Порядком розгляду заяв про зміну імені
(прізвища, власного імені, по батькові)
фізичної особи, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2007 № 915, а також Правилами
державної реєстрації актів цивільного
стану в Україні, затвердженими наказом
Міністерства юстиції України від 18.10.2010
№ 52/5 (у редакції наказу Мін'юсту від
24.12.2010 № 3307/5) (зі змінами).

Відповідно до частини другої статті 28
Цивільного кодексу України ім'я
фізичної особи, яка є громадянином
України, складається із прізвища,
власного імені та по батькові, якщо
інше не випливає із закону або звичаю
національної меншини, до якої вона
належить.

Частиною першою статті 295 Цивільного
кодексу України чітко зазначено, що
фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на власний розсуд
змінити своє прізвище та (або) власне
ім'я.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 Цивільного
кодексу України фізична особа, яка
досягла чотирнадцяти років, має право
на зміну по батькові у разі зміни її
батьком свого власного імені або
виключення відомостей про нього як
батька дитини з актового запису про її
народження.

На думку позивачки, положення частини 3
статті 295 Цивільного кодексу України
вказують на певні обставини, за яких
можливо змінити по батькові і вони не є
вичерпними, оскільки у вказаній
правовій нормі відсутня вказівка на
виключність такої підстави, а відтак,
позивачка має право змінити
по-батькові, з інших підстав, ніж тих, що
зазначені у ч. 3 ст. 295 ЦК України.

Така думка позиваки є хибною, оскільки
ч. 3 ст. 295 Цивільного кодексу України
чітко визначено умови та підстави
зміни фізичною особою свого
по-батькові, а саме: 1) досягнення
чотирнадцятирічного віку; 2) зміна
батьком дитини (у тому числі особою, що
зазначена її батьком у актовому записі
про народження, свідоцтві про
народження тощо) власного імені; 3)
виключення відомостей про особу, як про
батька дитини, з актового запису про
народження. Можливість наявності інших
випадків, передбачених законом, у
вказаній правовій нормі відсутня.

Таким чином положення частини третьої
статті 295 Цивільного кодексу України є
вичерпними для юридичного факту
державної реєстрації зміни імені
фізичної особи, а відтак, у позивачки не
настало право на зміну по-батькові.

Стосовно частини 6 статті 295 Цивільного
кодексу України якою передбачено
підстави для відмови у зміні імені -
дана функція не відноситься до
компетенції органів державної
реєстрації актів цивільного стану,
оскільки відповідно до пункту 8 Порядку
розгляду заяв про зміну імені
(прізвища, власного імені, по батькові)
фізичної особи (далі Порядок) відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану надсилає необхідні матеріали до
органу внутрішніх справ за місцем
проживання заявника для надання
висновку про можливість зміни імені.
Таким чином, саме органи внутрішніх
справ здійснюють перевірку на предмет
перебування заявника під слідством,
судом, адміністративним наглядом;
наявність у заявника судимості, яку не
погашено або не знято в установленому
законом порядку; офіційне звернення
правоохоронних органів іноземних
держав про оголошення розшуку
заявника; подання заявником
неправдивих відомостей про себе.

За результатами відповідної перевірки
орган внутрішніх справ у місячний
строк готує та надсилає висновок про
можливість зміни імені разом з усіма
матеріалами до відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
(пункт 9 Порядку).

Відповідно до пункту 10 Порядку відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану на підставі документів про зміну
імені та висновку органу внутрішніх
справ про можливість зміни імені готує
висновок про надання дозволу на зміну
імені або відмову в його наданні та
надсилає заявникові.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить висновку, що позовні
вимоги не обґрунтовані та задоволенню
не належать.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості (частина 1 статті 11 КАС).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності з моменту закінчення
десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
Адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
Н. В. Лісовська