Справа № 804/2655/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 рокусправа № 804/2655/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В.
Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року у справі №804/2655/14 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Техномаркет Електрик" до Державної
податкова інспекція у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Техномаркет
Електрик" (далі за текстом - ТОВ
„Техномаркет Електрик" ) звернулось до
суду з позовом до Державної податкова
інспекція у Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі за
текстом - ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
28.08.2013 року №№ , та № .

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року позовні вимоги
задоволено. Визнано протиправними і
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 28.08.2013 року №
, № , №, прийняті ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач, посилаючись на її
безпідставність, просять залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ „Техномаркет
Електрик" зареєстроване як юридична
особа 02.12.2002 року виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради та
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська.

На підставі наказу від 17.07.2013 року № 42
працівниками податкового органу в
період з 18.07.2013 року по 24.07.2013 року
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ „Техномаркет
Електрик" з питань дотримання вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ „Дніпро-Упаковка" за період з 01.05.2012
року по 30.09.2012 року, ТОВ
„Укрспецпроект-ДФ" за період 01.09.2011
року по 31.10.2012 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт № 169/122-1/32193040
від 05.08.2013 року, відповідно до висновків
якого позивачем порушено вимоги:

- п.п. 135.5.4 п.135.5 ст. 135, п.п. 138.1.1 п.138.1, п.138.2
ст. 138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, ТОВ "Техномаркет
Електрик" занижено податок на прибуток
всього у сумі 114 606 грн. у т.ч. по
декларації за ІІІ квартал 2011р. - 38 105
грн., за ІV квартал 2011р. - 68 339 грн., за ІІ
квартал 2012 р. - 1 865 грн., за ІІІ квартал
2012р. - 6 297 грн.;

- пп. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1 ст. 200
Податкового кодексу України, ТОВ
„Техномаркет Електрик" занижено
податок на додану вартість всього у
сумі 45 606 грн., в т.ч. по декларації з
податку на додану вартість за вересень
2011 року у сумі 15 061 грн., за жовтень 2011
року сумі 27 011 грн., за травень 2012 року
у сумі 583 грн., за червень 2012 року у сумі
224 грн., за липень 2012 року у сумі 1 890
грн., за серпень 2012 року у сумі 145 грн., та
за травень 2012 року у сумі 692 грн., що
призвело до заниження податку на
додану вартість всього у сумі 45 606
грн., в т.ч. по декларації з податку на
додану вартість 2011 року у сумі 15 061
грн., за жовтень 2011 року у сумі 27 011
грн., за травень 2012 року у сумі 583 грн., за
червень 2012 року у сумі 224 грн., за липень
2012 року у сумі 1 890 грн., за серпень 2012
року у сумі 145 грн. та за вересень 2012
року у сумі 692 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки
відповідачем 28.08.2013 року прийнято
податкові повідомлення-рішення №
, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення податку на додану
вартість в розмірі 42 879 грн.; № ,
яким позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 116 646,50
грн., в т.ч. за основним платежем в
розмірі 114 606 грн. та штрафними
санкціями - 2 040,50 грн., № яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 3 408,75 грн., в т.ч. за
основним платежем 2 727 грн. та за
штрафними санкціями - 681,75 грн.

За результатами адміністративного
оскарження зазначених податкових
повідомлень-рішень, рішеннями
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 12.11.2013
року № 3805/10/04-36-10-04-09 та Міністерства
доходів з зборів України від 23.01.2014 року
№ 1195/6/9999/00115 податкові
повідомлення-рішення залишено без
змін.

З акту перевірки та матеріалів справи
вбачається, що фактичною підставою для
винесення оспорюваних рішень стали
наступні обставини.

До ДПІ у Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська надійшли з
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
акт від 22.02.2013 року № 716/226/37211231 „Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Дніпро-Упаковка" щодо
документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків їх реальності та повноти
відображення в обліку за грудень 2011
року, січень 2012 року, травень-жовтень 2012
року" та акт від 15.02.2013 року №653/226/37620704
„Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ
„Укрспецпроект-ДФ", щодо
документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків їх реальності та повноти
відображення в обліку за період
вересень 2011 року, жовтень 2011 року,
листопад 2011 року, грудень 2011 року,
січень 2012 року, лютий 2012 року".

При цьому судом встановлено, що єдиною
підставою щодо формування висновків
податкового органу про не реальність
вчинення господарських операцій по
ланцюгу постачання ТОВ
„Дніпро-Упаковка" та ТОВ
„Укрспецпроект-ДФ" до ТОВ
„Техномаркет Електрик" стали вище
перелічені акти перевірок вказаних
контрагентів та факт ненадання
підприємством до перевірки
товарно-транспортних накладних на
підтвердження переміщення товару.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"Укрспецпроект-ДФ".

Судом встановлено, що 02.08.2011 року між
позивачем (покупець) та ТОВ
„Укрспецпроект-ДФ" (постачальник)
укладено договір постачання № 080204, за
умовами якого постачальник
зобов'язувався поставити та передати у
власність покупцеві продукцію, ціна й
кількість якої визначається в
специфікаціях, що є невід'ємною
частиною цього договору.

На підтвердження факту виконання умов
вказаного договору позивачем надано:
специфікації № 1 від 02.08.2011 року, № 2 від
01.09.2011 року, № 3 від 03.10.2011 року,
відповідно до яких ТОВ
"Укрспецпроект-ДФ" поставило на адресу
позивача комплектуючі до
електрообладнання. Також позивачем
надано: рахунок № 0901-02 від 01.09.2011 року на
суму 90 367,91 грн., видаткову накладну №
0901-01 від 01.09.2011 року, податкову накладну
№ 1 від 01.09.2011 року на загальну суму з
ПДВ - 90 367,91 грн., товарно-транспортну
накладну № РН 0901-01 про перевезення
вказаного товару автомобілем НОМЕР_4,
рахунок № 1003-14 від 03.10.2011 року на суму 162
068,65 грн., видаткову накладну № 1003-16 від
03.10.2011 року, податкову накладну № 11 від
03.10.2011 року на загальну суму з ПДВ - 162
068,65 грн., товарно-транспортну накладну
№ РН 1003-16 про перевезення вказаного
товару автомобілем НОМЕР_4, банківські
виписки про оплату товару.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
„Дніпро-Упаковка".

23.03.2012 року між позивачем (покупець) та
ТОВ „Дніпро-Упаковка" (постачальник)
укладено договір постачання № 2303, за
умовами якого постачальник
зобов'язувався поставити та передати у
власність покупцеві гофропродукцію
(товар), ціна й кількість якої
визначається в специфікаціях
(накладних).

На підтвердження факту виконання умов
вказаного договору позивачем надано:
рахунки-фактури № СФ-000129 від 25.04.2012 року
на суму з ПДВ - 3 500 грн., № СФ-000162 від
30.05.2012 року на суму 3 553,06 грн., № СФ-000165
від 31.05.2012 року на суму 1 290 грн., №
СФ-000218 від 18.07.2012 року на суму 12 207,32
грн., № СФ-000279 від 24.09.2012 року на суму 4
148,74 грн., видаткові накладні № РН-0000199
від 10.05.2012 року, № РН-0000227 від 06.06.2012 року,
№ РН-0000284 від 26.07.2012 року, № РН-0000294 від
01.08.2012 року, № РН-0000347 від 28.09.2012 року,
податкові накладні № 36 від 30.05.2012 року
на загальну суму з ПДВ - 3 500 грн., № 1
від 01.06.2012 року на загальну суму з ПДВ - 1
290 грн., № 6 від 06.06.2012 року на загальну
суму з ПДВ - 53,06 грн., № 40 від 27.07.2012 року
на загальну суму з ПДВ - 2 358,28 грн., № 36
від 26.07.2012 року на загальну суму з ПДВ - 3
311,72 грн., № 25 від 18.07.2012 року на
загальну суму з ПДВ - 5 670 грн., № 2 від
01.08.2012 року на загальну суму з ПДВ - 867,32
грн., № 31 від 26.09.2012 року на загальну
суму з ПДВ - 1 752 грн., № 32 від 28.09.2012 року
на загальну суму з ПДВ - 2 396,74 грн.,
платіжні доручення № 531 від 30.05.2012 року
на суму 3 500 грн., № 540 від 31.05.2012 року на
суму 1 290 грн., № 651 від 05.07.2012 року на
суму 53,06 грн., № 716 від 18.07.2012 року на суму
5 670 грн., № 755 від 27.07.2012 року на суму 5
670 грн., № 945 від 26.09.2012 року на суму 2
619,32 грн., № 960 від 01.10.2012 року на суму 1
752 грн., № 985 від 08.10.2012 року на суму 644,74
грн. На підтвердження транспортування
надано товарно-транспортні, відповідно
до яких перевезення товару
здійснювалось автомобілем НОМЕР_4.

Згідно листа Державтоінспекції ГУ МВС
України в Дніпропетровській області
від 26.03.2014 року автомобіль НОМЕР_4
зареєстровано за ОСОБА_1, який є
директором ТОВ „Техномаркет Електрик".
Таким чином, враховуючи технічні
характеристики вказаного автомобіля,
суд вважає що позивач мав можливість
перевозити придбаний у ТОВ
„Укрспецпроект-ДФ" та ТОВ
„Дніпро-Упаковка" товар власними
силами. Отже, доводи відповідача про не
підтвердження факту транспортування
отриманого від вказаних контрагентів
товарів спростовується матеріалами
справи.

Позивачем надано до суду як первинні
бухгалтерські документи так і всі інші
документи, якими оформлені дані
операції, які підтверджують факт
здійснення господарських операцій
щодо придбання товарно-матеріальних
цінностей у вказаних контрагентів. При
цьому, суд звертає увагу на те, що
податковий орган ані в Акті перевірки,
ані в ході судового розгляду не ставив
під сумнів достовірність даних, які
містять вказані первинні
бухгалтерські документи, а також не
зазначав про невідповідність
первинних бухгалтерських документів
вимогам чинного податкового
законодавства, зокрема, відсутності у
них обов'язкових реквізитів.

Податковим органом не надано суду
доказів щодо наявності дефектів у
правовому статусі контрагентів
позивача, зокрема відсутності
реєстрації їх як платників податку на
додану вартість або припинення як
юридичних осіб на час укладання та
виконання угод.

Також, судом встановлено, що з
придбаних компонентів виготовлялась
продукція, зразки якої зазначено в
буклеті товарів, який наявний в
матеріалах справи.

Наявність продукції та
товарно-матеріальних цінностей
підтверджується долученими до
матеріалів справи фотокартками та
виписками по 25 рахунку, в якому
відображено наявність на складі ТМЦ.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Склад витрат та порядок їх визначення
передбачені статтею 138 Податкового
кодексу України. Вказаною статтею
встановлено наступне.

Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності та інших витрат, визначених
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу (пункт 138.1.).

Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інших витрат, які
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (підпункт 138.1.1).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2.).

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (пункт
138.4).

У відповідності до статті 1 Закону
України „Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в України"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Статтею 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Порядок формування податкового
кредиту визначений статтею 198
Податкового кодексу України. Вказаною
статтею встановлено наступне.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення, зокрема, операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг ( пункт
198.1.).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2.).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3.).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (пункт 198.6.).

Відповідно до акту перевірки
відповідач дійшов висновку про
безтоварність укладених між позивачем
та ТОВ „Укрспецпроект-ДФ", ТОВ
„Дніпро-Упаковка" правочинів на
підставі розгляду матеріалів
перевірок, які здійснені іншим
податковим органом, в яких
досліджувались господарські
взаємовідносини ТОВ
„Укрспецпроект-ДФ" та ТОВ
„Дніпро-Упаковка". Проте, оцінюватись
при дослідженні господарської
операції повинні відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про безпідставність
висновків відповідача про
безтоварність укладених між позивачем
і ТОВ „Укрспецпроект-ДФ" та ТОВ
„Дніпро-Упаковка" правочинів, оскільки
реальність господарських операцій по
укладеним правочинам підтверджена
відповідними первинними документами.
Всі первинні документи відповідають
вимогам законодавства щодо їх
оформлення.

Таким чином, відповідач прийшов
помилкового висновку про завищення
позивачем податкового кредиту з
податку на додану вартість та про
заниження податку на прибуток
приватних підприємств за наслідками
укладених правочинів з ТОВ
„Укрспецпроект-ДФ" та ТОВ
„Дніпро-Упаковка".

Вказане призвело до неправомірного
визначення позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та з податку на прибуток
приватних підприємств та накладення
штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків
суми визначеного контролюючим органом
податкового зобов'язання.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про протиправність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно встановлено обставини
справи та правильно застосовано до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують. Підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року у справі №804/2655/14 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій,
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров