Справа № 815/4471/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/800/23693/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Південної митниці
Міндоходів на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 08 квітня 2014 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Креін Юкреін" до
Південної митниці про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Креін Юкреін"
звернулось до суду з позовом до
Південної митниці про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання завершити митне
оформлення вантажу, який ввозиться
позивачем на митну територію України
відповідно до митного режиму - імпорт,
та який заявлено у МД №500040403/2013/006032:
самохідна підіймальна установка на
колісному ходу, у якій усі елементи
приводу ходового пристрою та керування
розташовані в кабіні підіймальної
машини, установленої на колісному шасі,
нова - 2013 року виготовлення, марка - TADANO,
модель - GR500EX, серійний номер № 540836 (код
товару - ).

Позовні вимоги мотивовано
протиправною бездіяльністю Південної
митниці Міндоходів, яка виявилась у не
вчиненні, за наявності факту подання
позивачем митної декларації, дій щодо
митного оформлення ввезеного
позивачем товару - самохідна
підіймальна установка на колісному
ходу, у якій усі елементи приводу
ходового пристрою та керування
розташовані в кабіні підіймальної
машини, установленої на колісному шасі,
нова - 2013 року виготовлення, марка - TADANO,
модель - GR500EX, серійний номер № 540836.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року, позов задоволено: визнано
протиправною бездіяльність Південної
митниці Міндоходів щодо не здійснення
митного оформлення вантажу -
самохідної підіймальної установки на
колісному ходу, заявленого товариством
з обмеженою відповідальністю "Креін
Юкреін" у митній декларації
№500040403/2013/006032 у встановлений термін;
зобов'язано Південну митницю
Міндоходів завершити митне оформлення
заявленого у митній декларації
№500040403/2013/006032 вантажу: самохідна
підіймальна установка на колісному
ходу, у якій усі елементи приводу
ходового пристрою та керування
розташовані в кабіні підіймальної
машини, установленої на колісному шасі,
нова - 2013 року виготовлення, марка - TADANO,
модель - GR500EX, серійний номер № 540836.
Основні технічні характеристики:
ходова частина - двохосні шасі; колісна
формула 4*4 (графа 31); товар №1 (графа 32);
код товару (графа 33), що ввозиться
позивачем на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту.

У поданій касаційній скарзі Південна
митниця Міндоходів із посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги та заперечень
на неї, правильність правової оцінки
обставин справи та застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 21.10.2011 товариством з
обмеженою відповідальністю "Креін
Юкреін" укладено зовнішньоекономічний
контракт №CIS-UKR-1 з компанією «Geostar Hartford»
(ПАР) на поставку в Україну товарів на
суму 800000 доларів США.

17.08.2013 на виконання укладеного
контракту №CIS-UKR-1 в Іллічівський
морський торгівельний порт до зони
митного посту «Іллічівськ» Південної
митниці Міндоходів з порту Поті
(Грузія) прибув вантаж: «самохідна
підіймальна установка на колісному
ходу, у якій усі елементи приводу
ходового пристрою та керування
розташовані в кабіні підіймальної
машини, установленої на колісному шасі,
нова - 2013 року виготовлення. Марка - TADANO.
Модель GR500EX. Серійний номер 540836. Основні
технічні характеристики: ходова
частина - двохосне шасі; колісна
формула - 4*4».

22.08.2013 особою, уповноваженою ТОВ «Креін
Юкреін» на роботу з митними органами,
Бондарчуком В.І. до митного поста
«Іллічівськ» Південної митниці
Міндоходів подано митну декларацію №
500040403/2013/006032, до якої додано контракт
від 21.10.2011 №CIS-UKR-1, інвойс та пакувальний
лист від 22.06.2013 №SA-7756, коносамент № 5 від
15.08.2013, сертифікат походження товару та
інші документи що зазначені в графі 44
митної декларації. Документи прийнято
Південною митницею 22.08.2013, що
підтверджено електронним
повідомленнями про отримання.

У той же час, за посиланням позивача,
митне оформлення ввезеного товару не
здійснено; наявності обставин, з якими
частина друга статті 255 Митного кодексу
України, пов'язує наявність підстав для
продовження строку митного оформлення
товару, органом доходів і зборів не
обґрунтовано. Зазначене зумовило
звернення позивача до суду за захистом
своїх прав та інтересів.

Відсутність факту митного оформлення
товару органом доходів і зборів, у свою
чергу, обґрунтовано виконанням митних
формальностей, а саме: перевіркою
правильності класифікації товару, що у
наступному обумовило прийняття
рішення про визнання коду товару від
30.09.2013 №КТ-54-2013, яким товар,
ввезений позивачем за вантажною митною
декларацією від 22.08.2013 № 500040403/2013/006032,
класифіковано за кодом .

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
недоведеності з боку органу доходів і
зборів наявності обставин, з якими
частина друга статті 255 Митного кодексу
України пов'язує наявність підстав для
перевищення строку митного оформлення
товару. У зв'язку із зазначеним судами
попередніх інстанцій зроблено
висновок про наявність ознак
протиправної бездіяльності
відповідача. Зобов'язуючи орган
доходів і зборів завершити митне
оформлення товару, суди попередніх
інстанцій виходили з недоведеності з
боку відповідача наявності у ввезеного
позивачем товару таких характеристик,
які є визначальними для класифікації
товару за кодом .

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
органу доходів і зборів декларантом
або уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно з частиною першою статті 255
Митного кодексу України митне
оформлення завершується протягом
чотирьох робочих годин з моменту
пред'явлення органу доходів і зборів
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
підлягають митному оформленню (якщо
згідно з цим Кодексом товари,
транспортні засоби комерційного
призначення підлягають пред'явленню),
подання митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та всіх
необхідних документів і відомостей,
передбачених статтями 257 і 335 цього
Кодексу.

Частиною другою статті 255 Митного
кодексу України передбачено, що строк,
зазначений у частині першій цієї
статті, може бути перевищений на час
виконання відповідних формальностей
виключно у разі:

1) виконання митних формальностей поза
місцем розташування органу доходів і
зборів відповідно до статті 247 цього
Кодексу;

2) підтвердженого письмово бажання
декларанта або уповноваженої ним особи
подати відповідно до цього Кодексу
додаткові документи чи відомості про
зовнішньоекономічну операцію або
характеристики товару;

3) проведення досліджень (аналізу,
експертизи) проб і зразків товарів,
якщо товари не випускаються відповідно
до частини двадцять першої статті 356
цього Кодексу;

4) виявлення порушень митних правил,
якщо товари не випускаються відповідно
до частини п'ятої цієї статті;

5) зупинення митного оформлення
відповідно до Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції";

6) подання додаткових документів
відповідно до частини третьої статті 53
цього Кодексу в межах передбаченого
нею строку, перебіг якого припиняється
з моменту отримання митницею (митним
постом) таких документів чи письмової
відмови декларанта або уповноваженої
ним особи у їх наданні;

7) призупинення митного оформлення
відповідно до статей 399 і 400 цього
Кодексу.

Судами попередніх інстанцій із
посиланням на докази, досліджені під
час судового розгляду справи,
встановлено, що уповноваженою особою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Креін Юкреін»
Бондарчуком В.І. з метою декларування
вантажу - самохідної підіймальної
установки на колісному ходу, марки -
TADANO, модель - GR500EX, подану митну
декларацію від 22.08.2013 № 500040403/2013/006032.

Нездійснення митного оформлення
протягом строку, встановленого
частиною першою статті 255 Митного
кодексу України за поданою декларацією
органом доходів і зборів обґрунтовано
виконанням митних формальностей поза
місцем розташування органу доходів і
зборів, а саме перевіркою правильності
класифікації товарів шляхом
направлення підрозділом митного
оформлення 23.08.2013 до Південної митниці
запиту для вирішення складного випадку
класифікації товару, у зв'язку із
спрацюванням автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками.

Погоджуючись із позицією судів
попередніх інстанцій щодо наявності
ознак протиправної бездіяльності
відповідача, колегія суддів виходить з
наступного.

Порядок роботи відділу митних платежів
(далі - ВМП), підрозділу митного
оформлення (далі - ПМО) та митного поста
під час здійснення контролю
правильності класифікації товарів,
прийняття попередніх рішень про
класифікацію товарів та рішень про
визначення коду товару, здійснення
митних процедур, пов'язаних з контролем
правильності класифікації товарів при
митному контролі та оформленні
товарів, що переміщуються через митний
кордон України (далі - товари), порядок
взаємодії з іншими структурними
підрозділами митного органу при
вирішенні питань класифікації товарів,
а також здійснення оформлення та
реєстрації рішень, надання звітності
та інші питання роботи ВМП, ПМО, митного
поста у напрямі класифікації товарів
згідно з Українською класифікацією
товарів зовнішньоекономічної
діяльності (далі - УКТ ЗЕД), визначено
Порядком роботи відділу митних
платежів, підрозділу митного
оформлення митного органу та митного
поста при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 №650 (далі -
Порядок №650).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІІ
Порядку №650 декларант або уповноважена
ним особа класифікує товари згідно з
УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно
до статті 69 Митного кодексу України.
Посадові особи ПМО чи митного поста,
ВМП здійснюють контроль правильності
класифікації товарів під час
проведення митних формальностей при
митному оформленні товарів. Обсяг
контролю, достатнього для забезпечення
додержання правил класифікації
товарів при митному оформленні,
визначається на основі результатів
застосування системи управління
ризиками.

Згідно з пунктами 5, 6 розділу ІІІ
Порядку №650 у разі неможливості
однозначно перевірити правильність
класифікації товару на підставі
задекларованих відомостей відповідно
до вимог статті 69 Кодексу декларант або
уповноважена ним особа письмово
повідомляється про необхідність
надання додаткових документів чи
відомостей, необхідних для
підтвердження задекларованого ним
коду товару згідно з УКТ ЗЕД. У разі
відмови у наданні декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів чи відомостей посадовою
особою митного органу здійснюються
митні формальності за наявними
документами та відомостями з
використанням довідкової інформації.
При проведенні цих митних
формальностей або підтверджується код
товару, або надається відмова в митному
оформленні та за наявності достатньої
інформації виноситься Рішення.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІІ
Порядку №650 у разі виникнення
складного випадку класифікації товару
ПМО або митним постом готується запит
до ВМП у паперовому або електронному
вигляді. Запит має бути обґрунтований і
містити такі відомості: причина
подання запиту до ВМП, позиція ПМО чи
митного поста з відповідного питання
класифікації товару та пропозиції щодо
запропонованого коду товару згідно з
УКТ ЗЕД.

У разі надання ПМО або митним постом
такого запиту до ВМП у паперовому
вигляді разом із запитом передаються
завірені штампом "Під митним контролем"
оригінали або копії: митної декларації,
згідно з якою заявлено товар до митного
контролю та митного оформлення;
документів, наданих разом з митною
декларацією; акта про проведення
митного огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу (у разі його проведення); акта
про взяття проб (зразків) товарів
(оригінал і копія) у разі проведення
взяття проб і зразків.

Класифікація товарів за запитами ПМО
або митного поста здійснюється
посадовими особами ВМП на основі
документів та відомостей, які
передаються до ВМП разом із запитом
(пункт 13 розділу ІІІ Порядку №650).

Рішення приймається посадовими
особами ВМП або уповноваженими особами
ПМО чи митного поста на підставі
встановлених характеристик товару, які
є визначальними для класифікації
товару, згідно з Основними правилами
інтерпретації УКТ ЗЕД. Якщо посадовими
особами ВМП, уповноваженими особами
ПМО чи митного поста приймається
Рішення, яке не відповідає інформації,
заявленій декларантом у митній
декларації, то ця митна декларація не
може використовуватися для митного
оформлення класифікованого товару
(пункт 14 розділу ІІІ Порядку №650).

Рішення друкуються у двох примірниках.
Один примірник ПМО чи митним постом
видається або надсилається поштою
декларанту або уповноваженій ним
особі, другий - з відміткою декларанта
або уповноваженої ним особи про
отримання або повідомлення про
вручення залишається у справах митного
органу (пункт 17 розділу ІІІ Порядку
№650).

Судами попередніх інстанцій не
встановлено, матеріалами справи не
підтверджено та відповідачем під час
судового розгляду не обґрунтовано факт
повідомлення декларанта про перевірку
правильності класифікації товару на
підставі задекларованих відомостей, у
тому числі, про необхідність надання
додаткових документів чи відомостей
для підтвердження задекларованого ним
коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Складання акту про проведення огляду
товарів, транспортних засобів, ручної
поклажі та багажу, що датований 23.08.2013, у
присутності керівника товариства з
обмеженою відповідальністю "Креін
Юкреін" ОСОБА_3, спростовано в судовому
засіданні суду першої інстанції
поясненнями свідка ОСОБА_3, згідно з
якими 23.08.2013 він перебував за кордоном,
на підтвердження чого надано паспорт
НОМЕР_3. При проведенні митного огляду
товару поняті на виконання вимог
частини шостої статті 338 Митного
кодексу України органом доходів і
зборів також не залучались.

Факт повідомлення декларанта про
прийняття органом доходів і зборів
рішення від 30.09.2013 №КТ-54-2013 про
класифікацію товару відповідачем
судами попередніх інстанцій не
встановлено, матеріалами справи не
підтверджено та відповідачем також не
обґрунтовано.

Погоджуючись із позицією судів
попередніх інстанцій щодо наявності
протиправної бездіяльності органу
доходів і зборів, колегія суддів
виходить з того, що відповідач у
спірних правовідносинах як суб'єкт
владних повноважень мав діяти виключно
на підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені законами України. Так,
недотримання строків митного
оформлення товару, встановлених
частиною першою статті 255 Митного
кодексу України, органом доходів і
зборів обґрунтовано виключно
необхідністю здійснення митних
формальностей, які, у свою чергу,
відбулись із такими процедурними
порушеннями, які унеможливили
реалізації права особи бути обізнаним
про здійснення таких формальностей, що
у наступному призвело до обмеження
права особи на доведення органу
доходів і зборів правильності та
достовірності даних, зазначених у
митній декларації, у тому числі,
стосовно коду товару; права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
права бути повідомленим про прийняте
рішення, права оскарження відповідного
рішення тощо.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підтвердження даних,
зазначених у митній декларації,
декларантом митному органу надано
контракт від 21.10.2011 №CIS-UKR-1, інвойс та
пакувальний лист від 22.06.2013 №SA-7756,
коносамент №5 від 15.08.2013, сертифікат
походження товару та інші документи що
зазначені в графі 44 митної декларації.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу
України товари при їх декларуванні
підлягають класифікації, тобто у
відношенні товарів визначаються коди
відповідно до класифікаційних
групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи
доходів і зборів здійснюють контроль
правильності класифікації товарів,
поданих до митного оформлення, згідно з
УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час
митного оформлення товарів або після
нього порушення правил класифікації
товарів орган доходів і зборів має
право самостійно класифікувати такі
товари.

Під складним випадком класифікації
товару розуміється випадок, коли у
процесі контролю правильності
заявленого декларантом або
уповноваженою ним особою коду товару
виникають суперечності щодо
тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення
яких потребує додаткової інформації,
спеціальних знань, проведення
досліджень тощо.

В графі 33 ввізної митної декларації
заявлений код товару за УКТ ЗЕД на
самохідну підіймальну установку 84264100.

Відповідно до УКТ ЗЕД до коду
відносяться такі товари: суднові
дерик-крани; підіймальні крани різних
типів, включаючи кабельні крани; ферми
підіймальні пересувні, портальні
навантажувачі та візки з підіймальним
краном: на колісному ходу.

Переважно до цієї товарної позиції
включаються не лише нерухомі або
стаціонарні машини, але також рухомі
машини самохідні чи несамохідні (за
деякими винятками, та стосовно машин,
установлюваних на транспортні засоби,
включені в Розділ XVII).

Деякі підіймальні або
вантажно-розвантажувальні машини
(наприклад, звичайні крани, легкі
аварійні крани) часто встановлюються
на конструкції, що мають всі істотні
ознаки автомобільного шасі або
вантажівки, тобто мають, принаймні,
такі механічні вузли: двигун, коробку
передач і важелі керування
переключенням швидкостей, а також
рульове керування та гальма. Такі
конструкції повинні класифікуватися в
товарній позиції 8705 як автомобілі
спеціального призначення незалежно
від того, чи встановлена підіймальна
або вантажно-розвантажувальна машина
на транспортному засобі чи вона разом з
ним утворює єдину машину, якщо цей
засіб пересування не є засобом,
спеціально розробленим для
транспортування, товарної позиції 8704.

Проте, до цієї товарної позиції
включаються самохідні машини, в яких
один або більше елементів приводу
ходового пристрою чи керування,
перерахованих вище, розташовані в
кабіні підіймальної або
вантажно-розвантажувальної машини
(переважно крана), установленої на
колісному шасі, незалежно від того, чи
може агрегат у цілому рухатися по
дорозі своїм ходом чи ні.

Згідно з Додатковими поясненнями до
товарних категорій: 8426 41 00 і 8426 49 00, на
відміну від транспортних засобів з
механічним приводом, призначених для
спеціальних цілей, товарної позиції 8705,
самохідні машини та механізми, що
підпадають під ці товарні категорії, як
правило, мають такі характеристики:

1) вони приводяться в рух двигуном, який
становить частину піднімального
пристрою;

2) вони мають максимальну швидкість 20
км/год;

3) вони мають одну кабіну, яка становить
частину піднімального пристрою;

4) вони, зазвичай, не пересуваються, коли
навантажені, або, якщо пересуваються,
то лише за обмеження руху необхідністю
виконання їхньої функції піднімання.

У свою чергу, в поясненнях до товарної
позиції 8705, в розділі «Шасі моторних
транспортних засобів або вантажні
автомобілі з робочим устаткуванням»
визначено, що самохідні машини
(наприклад, крани, екскаватори), у яких
один або кілька елементів управління
переміщенням самохідної машини,
розташовані в кабіні робочої машини,
яка змонтована на колісному чи
гусеничному шасі, незалежно від того,
чи може ця машина пересуватись по
дорозі своїм ходом чи ні, включаються,
до товарної позиції 8426, 8429 або 8430.

В акті про проведення огляду товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу від 23.08.2013 зазначено, що
відповідно до додаткових пояснень до
товарної категорії 84264100, однією з
визначальних характеристик вказаних
«самохідних «та інших пересувних
машин» є максимальна швидкість руху 20
км/год, проте в графі 31 митної
декларації від 23.08.2013 ВМД № 500040403/2013/006032
дані щодо максимальної швидкості руху
відсутні. За посиланням органу доходів
і зборів, згідно з технічною
документацією, що знаходилася в кабіні
зазначеного транспортного засобу -
максимальна швидкість руху зазначеної
самохідної підіймальної установки
моделі GR500EX складає 50 км/год.

У той же час, судами попередніх
інстанцій встановлено, що особи,
зазначені в акті про проведення огляду
товарів, транспортних засобів, ручної
поклажі та багажу від 23.08.2013 як
уповноважені представники позивача,
безпосередньо під час огляду присутні
не були; поняті на виконання вимог
статті 338 Митного кодексу України
відповідачем також не залучались.

Судами попередніх інстанцій також
встановлено, що згідно з технічною
характеристикою на самохідну кранову
установку та паспорту стрілового
самохідного крану на спеціальному шасі
марки - TADANO, модель - GR500EX, швидкість руху
крану без вантажу складає 20 км/год., що є
визначальною характеристикою для
класифікації товару за кодом .

Правильність коду УКТЗЕД, зазначеного
декларантом у митній декларації від
22.08.2013 №500040403/2013/006032, судами також
обґрунтовано доказами, дослідженими
під час судового розгляду справи:
висновком недержавної експертизи щодо
ідентифікації товару державного
виробничо-технічного підприємства
«Граніт» №1164/13 від 19.08.2013; рішенням та
довідкою органу сертифікації
«Міжнародні стандарти і системи» від
12.08.2013 №066/8533; висновком органу
сертифікації «Міжнародні стандарти і
системи» від 14.08.2013 №066/8626 ; актом
експертизи Одеської регіональної
торгово-промислової палати №УТЭ-1702;
висновком експерта Одеської
регіональної торгово-промислової
палати №УТЭ-1736, висновком №4718/26
експертного дослідження по визначенню
коду УКТЗЕД Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 27.08.2013.

При цьому, судами попередніх інстанцій
вказано на неналежність доказів,
наданих органом доходів і зборів в
обґрунтування правомірності
визначення коду товару за УКТЗЕД як
, а саме: лист Департаменту митної
справи від 20.09.2013 року №18891/7/99-99-24-02-02-17
про надання методологічної допомоги з
класифікації крана та фотографії,
здійснені за посиланням відповідача,
під час проведення митного огляду.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій щодо
недоведеності з боку органу доходів і
зборів наявності у ввезеного позивачем
товару таких характеристик, які є
визначальними для класифікації товару
за кодом .

У свою чергу, зважаючи на наявність у
митного органу повноважень на
скасування власних рішень, колегія
суддів вказує на необґрунтованість
доводів касаційної скарги щодо
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального права з мотивів
відсутності у резолютивній частині
висновків щодо правомірності або ж
протиправності рішення митного органу
про визначення коду товару.

Так, зважаючи на те, що позицію щодо
недоведеності з боку органу доходів і
зборів як дотримання порядку перевірки
правильності класифікації товару, так
і наявності у ввезеного позивачем
товару таких характеристик, які є
визначальними для класифікації товару
за кодом , судом першої інстанції
викладено у мотивувальній частині
рішення, колегія суддів погоджується
із судами попередніх інстанцій щодо
наявності підстав для захисту прав та
інтересів позивача у заявлений ним
спосіб.

Відповідно до пункту 2 частини другої
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують. Правого оцінка
встановлених обставин справи судами
дана вірно.

Порушень норм матеріального чи
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень судами не
допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Південної митниці
Міндоходів відхилити, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 17 грудня 2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: