Справа № 826/12905/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі:
Пакіж О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
Відповідач), в якому просив визнати
протиправними та скасувати наказ про
проведення позапланової перевірки №970
від 21.08.2014 року та повідомлення
№5212/л//26-59-17-01 від 21.08.2014 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 жовтня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити вимоги
адміністративного позову в повному
обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що
прибули у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін,
виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
21.08.2014 року податковим органом складено
повідомлення №5212/л/26-59-17-01 та прийнято
наказ №970 про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ОСОБА_2 на підставі п.п. 78.1.4 п.
78.1 статті 78, п. 79.2 статті 79 Податкового
кодексу України (далі по тексту - ПК
України), у зв'язку з виявленням
недостовірності даних, що містяться у
податкових деклараціях за 2013 рік та
ненадання пояснень та їх документальні
підтвердження.

Підставою для прийняття оскаржуваних
рішень було те, що на запит ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві від 18.07.2014р. №4405/л/26-59-17-04-31
позивачем не надано документальних
підтверджень достовірності даних, що
містяться у податкових деклараціях за
2013 рік.

08.09.2014 року за результатами проведеної
перевірки контролюючим органом
складено акт №1091/17-01/НОМЕР_1 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
дотримання вимог податкового
законодавства з питань повноти та
своєчасності сплати до бюджету податку
з доходів фізичних осіб від доходів
отриманих у вигляді інвестиційного
прибутку ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 року
по 31.12.2013 року (далі по тексту - Акт
перевірки).

На підставі Акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення №1514/17-01 від
23.09.2014р.

Не погоджуючись із протиправними діями
відповідача, які на його думку
виразились у призначенні та проведенні
документальної позапланової невиїзної
перевірки, позивач звернувся за
захистом своїх прав та законних
інтересів до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні адміністративного позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки перевірка позивача проведена,
а тому, навіть за умови наявності
підстав для визнання оскаржуваного
рішення протиправним та його
скасування, порушене право не буде
захищене.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч. 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 статті 20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право: проводити
перевірки платників податків (крім
Національного банку України) в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 79.2 статті 79 ПК України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Згідно із п. 73.3 статті 73 ПК України
контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.

Колегія суддів апеляційної інстанції
бере до уваги позицію Верховного Суду
України, яка висловлена в постанові від
24 грудня 2010 року у справі за позовом ТОВ
"Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової
інспекції у Калінінському районі м.
Донецька, третя особа - Державна
податкова адміністрація в Донецькій
області, про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, платник податків, який вважає
порушеним порядок та підстави
призначення податкової перевірки щодо
нього, має захищати свої права шляхом
не допуску посадових осіб
контролюючого органу до такої
перевірки.

Якщо ж допуск до проведення перевірки
відбувся, в подальшому предметом
розгляду в суді має бути лише суть
виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією
Верховного Суду України, саме на етапі
допуску до перевірки платник податків
може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови
платників податків, спрямовані на
оскарження рішень (у тому числі наказів
про призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст.244-2 КАС України,
зокрема, суди зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність з
рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що оскаржувані
рішення від 21.08.2014 року прийняті ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві відповідно до правових норм
податкового законодавства та на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України, а тому позовні вимоги
є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Епель О.В.

Карпушова О.В.