Справа № 2а-293/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Справа № 9104/7224/12

Львівський апеляційний
адміністративний суду в складі колегії
суддів:

головуючого
Довгополова О.М.,

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 06 січня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії та здійснити
виплату недоплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2010 року позивач звернулася до
суду з позовом, у якому просила
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 30 жовтня 2010
року по час звернення до суду,
зобов'язати нарахувати та виплатити
доплату до пенсії за проживання в
радіаційно-забрудненій зоні та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39, 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за періоди з 15 листопада 2005
року по 05 січня 2006 року та з 01 вересня 2008
року по 06 вересня 2010 року, зобов'язати
відповідача надалі нараховувати та
виплачувати додаткову пенсію з
урахуванням наступного збільшення
розміру прожиткового мінімуму.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 06
січня 2011 року позов задоволено
частково: позовні вимоги позивача до
Управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області про стягнення заборгованості
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком залишено
без розгляду; зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу державної пенсії як інваліду 2
групи в розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком відповідно до ст.54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції закону, яка
діяла до 01.01.2008 року, і додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в
редакції закону, яка діяла до 01.01.2008
року, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої абз. 1 ч.1.
ст. 28 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 30 жовтня 2010
року до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин, з
урахуванням виплачених сум;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в редакції
закону, яка діяла до 01 січня 2008 року, за
період з 01 вересня 2008 року по 06 вересня
2010 року, з урахуванням виплачених сум.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає її такою,
що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку про часткове її задоволення,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області, 06.06.2005 року позивачу
призначено пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з доплатою додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 51 Закону № 796-ХІІ як
особі, яка постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, віднесеній
до 4 категорії в розмірі 15% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Починаючи з 01.02.2006 року (з дня
звільнення з роботи) позивачу як
непрацюючому пенсіонеру виплачувалась
доплата до пенсії відповідно до ст. 51
Закону № 796-ХІІ в розмірі 5,20 грн. згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Починаючи з 15 листопада 2005 року
позивачу встановлено 2 групу
інвалідності, 1 категорії, як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Відтак позивач отримала
право на виплату пенсій відповідно до
різних законів за її вибором.

У періоди з 15 листопада 2005 року по 05
січня 2006 року та з 01 вересня 2008 року по 06
вересня 2010 року позивач отримувала за
вибором пенсію по віку відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з виплатою додаткової
пенсії як інваліду 2 групи
інвалідності, як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та доплатою до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю.

У періоди з 06 січня 2006 року по 31 серпня
2008 року та з 07 вересня 2010 року позивач
за вибором отримувала державну та
додаткову пенсії відповідно до ст.ст. 50,
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням змін до
вказаного закону, внесених Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» та
Постановами Кабінету Міністрів
України.

Оскільки з 15 листопада 2005 року позивачу
встановлено 2 групу інвалідності, 1
категорії, як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
позивач не має права на отримання з
цієї дати додаткової пенсії як особа,
віднесена до категорії 4.

На звернення позивача про проведення
перерахунку державної, додаткової
пенсій та доплати до пенсії відповідно
до ст.ст. 39, 50, 54 Закону № 796-ХІІ
відповідачем у такому відмовлено.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Суд правильно виходив з того, що
відповідач повинен провести
нарахування та виплату державної та
додаткової пенсій позивачу за період,
виходячи з розмірів, встановлених
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Висновок суду відповідає обставинам
справи, нормам матеріального та
процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до чинної на час спірних
правовідносин ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами другої групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст.54 вказаного Закону в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
другої групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчим восьми мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
проводиться доплата до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

За таких обставин правильними та
такими, що відповідають Закону, є
висновки суду першої інстанції, що
позивач має право на призначення
пенсії у розмірі не нижчому від 8
мінімальних пенсій за віком,
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком та доплати
до пенсії за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у
справі №1-28/2008 визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким,
зокрема, було внесено зміни до окремих
положень Закону № 796-ХІІ.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
встановлено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки Конституційний Суд України
рішенням від 22.05.2008 року визнав
неконституційними положення п. 28
Розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакції ст. ст. 39, 50, 54
вказаного Закону, з дня прийняття
даного рішення діє його попередня
редакція.

Таким чином, враховуючи позовні вимоги,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення позовних вимог в
частині зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплату на
користь позивача державної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ за
період з 30 жовтня 2010 року по 06 січня 2011
року (по дату постановлення судового
рішеня).

Оскільки на час розгляду справи судом
першої інстанції часових обмежень у
застосуванні ст. 50 Закону № 796-ХІІ не
було, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову в частині
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплачувати додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
за період з 30 жовтня 2010 року до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує припинення або обмеження
права на таке.

Крім того, з ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд приходить до
переконання, що положення ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не слід брати до уваги,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст. ст. 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.
Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивача
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у проведенні
такого перерахунку у разі встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Водночас колегія суддів зазначає, що
доплата до пенсії позивачу як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю, виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали від
наслідків Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 10, 50 грн.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача, передбачених ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи пропущення позивачем
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, колегія суддів приходить до
висновку про залишення позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
нарахувати та виплати доплату до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру за
проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю без
розгляду за періоди з 15 листопада 2005
року по 05 січня 2006 року та з 01 вересня 2008
року по 20 червня 2010 року.

Таким чином, позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню за
період з 21 червня 2010 року по 06 вересня
2010 року.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки вона прийнята з порушенням
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до ч. 10 цієї статті
ухвала апеляційного суду є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 3, 198,
202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області задовольнити частково,
постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 06
січня 2011 року у справі № 2-а-293/11 -
скасувати. Адміністративний позов
ОСОБА_1 в частині позовних вимог за
періоди з 15 листопада 2005 року по 05 січня
2006 року та з 01 вересня 2008 року по 20
червня 2010 року залишити без розгляду. А
решті прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області здійснити
перерахунок та виплатити на користь
ОСОБА_1, як інваліда ІІ групи, державну
пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком відповідно до ст. 54 та ч.3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції Закону, яка
діяла до 01.01.2008 року, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період з 30
жовтня 2010 року по 06 січня 2011 року
включно з урахуванням виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області провести
перерахунок та виплачувати на користь
ОСОБА_1, як інваліда ІІ групи, додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. ст. 50, ч.3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції Закону, яка діяла до 01.01.2008
року, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 30 жовтня 2010
року до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує припинення або
обмеження права на таке, з урахуванням
виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції закону, яка
діяла до 01.01.2008 року, за період з 21
червня 2010 року по 06 вересня 2010 року
включно з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький