Справа № 552/6705/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.Справа № 552/6705/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Губарь А.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Тендітника
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_4 на постанову
Київського районного суду м. Полтави
від 11.11.2014р. по справі № 552/6705/14-а

за позовом ОСОБА_1 ,
ОСОБА_4

до Виконавчого комітету
Київської районної у м. Полтаві ради в
особі органу опіки та піклування

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_4, звернулись до
Київського районного суду м. Полтави з
позовом до Виконавчого комітету
Київської районної у м. Полтаві ради, як
органу опіки та піклування, в якому
просили суд: визнати протиправними дії
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради, як органу
опіки та піклування та неправомірними;
визнати неправомірним рішення
відповідача від 26.08.2014 року № 231 про
негайне відібрання дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернути її батькам
негайно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі
зазначили, що обставини, викладені в
акті обстеження умов проживання від
19.08.2014 року, рішенні комісії з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету Київської районної в м.
Полтаві ради від 21.08.2014 року № 4,
висновку щодо доцільності відібрання
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
зв'язку з проживанням у складних
життєвих обставинах, та у рішенні
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради від 26.08.2014
року № 231 не відповідають дійсності, а
отже є незаконними.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 11.11.2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 -
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачами подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивачі просять
суд апеляційної інстанції постанову
Київського районного суду м. Полтави
від 11.11.2014 року скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням виконавчого комітету
Київської районної в м. Полтави ради
№231 від 26 серпня 2014 року доручено:

- відділенню кримінальної міліції у
справах дітей Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області
відібрати у громадян ОСОБА_1, ОСОБА_4
малолітню доньку ОСОБА_5 та влаштувати
її у комунальний заклад "Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей" Полтавської обласної ради;

- Комунальному закладу "Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей" Полтавської обласної ради
забезпечити належне утримання та
лікування малолітньої ОСОБА_5;

- виконавчому комітету Київської
районної в м. Полтави ради звернутися
до Київського районного суду м. Полтави
з позовом про відібрання малолітньої
ОСОБА_5 у батьків без позбавлення
батьківських прав;

- затверджено висновок органу опіки та
піклування про доцільність відібрання
малолітньої ОСОБА_5 у батьків без
позбавлення батьківських прав;

- службі у справах дітей, спільно з
юридичним відділом райвиконкому у
визначений законом термін підготувати
позовну заяву та направити необхідні
матеріали до Київського районного суду
м. Полтави для вирішення у судовому
порядку щодо відібрання малолітньої
ОСОБА_5 у батьків без позбавлення
батьківських прав; направити копію
рішення «Про негайне відібрання дитини
у батьків та влаштування» до
прокуратури Київського району м.
Полтави.

Розглядаючи спір по суті заявлених
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що даний спір підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, проте з таким висновком
суд апеляційної інстанцій погодитись
не може.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно ч.2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За змістом п.6 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов -
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Колегія суддів зазначає, що при
визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною 1 статті 17 вказаного Кодексу
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3
цього ж Кодексу справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Отже, Кодекс адміністративного
судочинства України регламентує
порядок розгляду спорів, які виникають
у результаті здійснення суб'єктом
владних повноважень управлінських
функцій і розгляд яких безпосередньо
не віднесено до підсудності інших
судів.

Із змісту позову вбачається, що
позивачі звернулись до суду з даним
позовом, вважаючи, що обставини,
викладені в акті обстеження умов
проживання від 19.08.2014 року, рішенні
комісії з питань захисту прав дитини
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради від 21.08.2014
року № 4, висновку щодо доцільності
відібрання малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з проживанням у
складних життєвих обставинах, у
рішенні виконавчого комітету
Київської районної в м. Полтаві ради
від 26.08.2014 року № 231, у поясненнях ОСОБА_1
та ОСОБА_4 від 18.06.2014 року та 19.06.2014 року
відповідно, не відповідають дійсності
та є незаконними, у зв'язку з чим,
просять суд негайно повернути
малолітню дитину ОСОБА_5.

За положеннями ст. 170 Сімейного кодексу
України, у виняткових випадках, при
безпосередній загрозі для життя або
здоров'я дитини, орган опіки та
піклування або прокурор мають право
постановити рішення про негайне
відібрання дитини від батьків. У цьому
разі орган опіки та піклування
зобов'язаний негайно повідомити
прокурора та у семиденний строк після
постановлення рішення звернутися до
суду з позовом про позбавлення батьків
чи одного з них батьківських прав або
про відібрання дитини від матері,
батька без позбавлення їх батьківських
прав.

Безпосереднє ведення справ та
координація діяльності стосовно
захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування, відповідно до п.3 Порядку
провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 р. № 866 (далі - Порядок)
покладаються на служби у справах дітей.

Усі повідомлення про дітей, залишених
без батьківського піклування, служба у
справах дітей реєструє в журналі
обліку повідомлень про дітей, які
залишились без батьківського
піклування, що ведеться за формою
згідно з додатком 1 п. 6 Порядку.

Служба у справах дітей разом з
працівниками органів внутрішніх справ
та охорони здоров'я, згідно положенню
п.6, Порядку протягом доби після
надходження повідомлення про дитину,
яка залишилась без батьківського
піклування, проводять обстеження умов
її перебування, стану здоров'я та
з'ясовують обставини, за яких дитина
залишилась без батьківського
піклування.

За результатами обстеження умов
перебування дитини складається акт, в
якому зазначається дата, місце
проведення обстеження, відомості про
дитину, її батьків, інших осіб, з якими
вона проживає, умови утримання дитини
та стан її здоров'я, за яких обставин та
з яких причин дитина залишилась без
батьківського піклування, а також
заходи, що були вжиті для захисту прав
дитини.

А відповідно до п.8 цього Порядку якщо
виникла безпосередня загроза життю або
здоров'ю дитини, орган опіки та
піклування, якому стало відомо про це,
приймає рішення про негайне відібрання
дитини у батьків або осіб, які їх
замінюють.

Для прийняття рішення про негайне
відібрання дитини у батьків служба у
справах дітей подає голові районної,
районної у мм. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної у місті ради
відповідне клопотання. Після
надходження клопотання голова чи інша
уповноважена особа районної, районної
у мм. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної у місті ради протягом
одного дня розглядає порушене питання
та приймає відповідне рішення.

На підставі рішення районної, районної
у мм. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної у місті ради служба у
справах дітей разом з кримінальною
міліцією у справах дітей,
представниками закладу охорони
здоров'я вживають заходів до
відібрання дитини у батьків та
тимчасово влаштовують її відповідно до
пункту 31 цього Порядку.

Статтею 19 Сімейного кодексу України
передбачено, що рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання,
якщо протягом десяти днів від часу його
винесення заінтересована особа не
звернулася за захистом своїх прав або
інтересів до суду, крім випадку,
передбаченого частиною другою статті
170 цього Кодексу.

При розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Колегія суддів зазначає, що в даному
випадку предметом спору є захист прав
позивачів, як батьків малолітньої
дитини - ОСОБА_5, передбачених Сімейним
кодексом України.

За правилами ч. 1 статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України - суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що даний спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки не має усіх невід'ємних ознак
публічно-правового спору. Даний спір
про захист порушення прав та інтересів,
що виникли з сімейних правовідносин,
тому такий спір повинен розглядатися в
позовному провадженні в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що постанова
Київського районного суду м. Полтави
від 11.11.2014 року не відповідає вимогам
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки прийнята
з порушенням норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати
постанову суду і залишити позовну
заяву без розгляду або закрити
провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Таким чином, встановивши фактичні
обставини справи та проаналізувавши
правові норми, які регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції при
вирішенні спору не враховано обставину
щодо підвідомчості спору, а тому
постанова Київського районного суду м.
Полтави від 11.11.2014 року підлягає
скасуванню із закриттям провадження у
справі.

Роз'яснити позивачам, що даний спір
підлягає розгляду судом загальної
юрисдикції в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4
ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 11.11.2014р. по справі №
552/6705/14-а скасувати.

Провадження у адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
Виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради в особі
органу опіки та піклування
про скасування рішення закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 22.12.2014 р.