Справа № 263/6017/14-а
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
справа №263/6017/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м.
Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів
Ханової Р.Ф., Яковенко М.М.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Маріуполя на
постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 23 вересня 2014 року у
справі № 263/6017/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Маріуполя про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання провести нарахування
та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И
В:

Постановою Жовтневого районного
суду м.Маріуполя від 23 вересня 2014 року
позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Маріуполя ( далі за текстом УПФУ в
Жовтневому районі м.Маріуполя) про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання провести нарахування
та виплату пенсії задоволено частково,
а саме: визнано дії неправомірними та
зобов'язано УПФУ в Жовтневому районі
м.Маріуполя провести ОСОБА_2
нарахування та виплату державної
пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 49,50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
за період з 08 січня 2014 року по 02 серпня
2014 року включно, з урахуванням фактично
проведених виплат. (арк. справи 13,14).

Відповідач не погодився з вказаною
постановою суду першої інстанції і
подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати в зв'язку з порушенням норм
матеріального права, прийняти нову
постанову, якою відмовити у задоволені
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт зазначає, що підстави
для застосування мінімального розміру
пенсії, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», для
визначення розміру пенсії відповідно
до статей 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відсутні. (
арк. справи 16,17).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України справу розглянуто в письмовому
провадженні. Судове рішення першої
інстанції переглядається в межах
доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, перевірила матеріали
справи, вивчила доводи апеляційної
скарги і дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач відноситься до
1 категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
інвалідом 2 групи інвалідності, у
зв'язку з захворюванням, яке пов'язане з
ліквідацію наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач знадиться
на обліку відповідача та користується
правами та пільгами, встановленими
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що підтверджується
відповідними документами, які
знаходяться в матеріалах справи.

Розмір основної та додаткової пенсії
виплачується пенсійним органом
позивачеві відповідно до положень
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 23.11.2011 року № 1210.

Колегія суддів підтримує висновок суду
першої інстанції про те, що обчислення
та виплата пенсії не у розмірах,
встановлених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а у
розмірах, визначених Постановами
Кабінету Міністрів України є
протиправним, виходячи з наступного.

З 16 січня 2014 року набрав чинності Закон
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік», яким визначено принципи,
засади і механізм функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій.

Зазначеним вище Законом не
встановлювався на 2014 рік інший розмір
пенсій, ніж у Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а норми
Законів про Державний бюджет діяли
лише у 2011, 2012 та 2013 роках, спірні
правовідносини з січня 2014 р.
регулюються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
положення Постанов КМ України в тій
частині, в якій вони суперечать
вказаному вище закону, застосовуватися
не можуть.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів
мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а
також хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначено,
що пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. В усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими: по I групі інвалідності - 10
мінімальних пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій
за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

На кожний рік Законом України «Про
державний бюджет України»
встановлюється розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року, будь-який
інший нормативно-правовий акт, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, відсутній.

Зі змісту вимог частини другої статті 19
Конституції України вбачається, що
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Положеннями частини четвертої статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві з 1 січня 2014
року застосуванню підлягає не
постанова Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а норми
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, вірно виходив з того, що
позивач, як інвалід 2 групи, має право на
перерахунок основної та додаткової
пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
розмір якої визначається з
мінімальної пенсії за віком,
встановленої статтею 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Отже, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись п.10 ст. 183-2, 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2,
ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.
254 ч.5 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя на постанову
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 23 вересня 2014 року у справі №
263/6017/14-а - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 23 вересня 2014 року у
справі № 263/6017/14-а - залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками апеляційного
перегляду є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Колегія суддів
А.В.Гайдар

Р.Ф.Ханова

М.М.Яковенко