Справа № 826/18610/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу, провадження в якій відкрито відповідно до ухвали суду від 03.12.2014 року,

за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва

до

Публічного акціонерного товариства «Київський завод «Аналітприлад»

про

стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 у розмірі 284,73 грн.,-

вимога про що у позовній заяві ґрунтується на: викладених у позові обставинах; наявних в матеріалах справи розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 з червня по вересень 2014 року з доказами їх вручення відповідачу, які є формою рішення на підставі яких заявлено вимогу про стягнення грошових коштів; картці особового рахунку станом на 29.10.2014 року; відомостях з ЄДР.

Керуючись положеннями статті 46 Конституції України, статей 1, 3, 14 (п.1), 15, 17, 23, 58, 73, пунктом 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; п/п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (щодо списку № 1); абзацом 1 ст. 1, абзацом 4 п. 1 ст. 2, абзацом 3 п. 1 ст. 4 та статтею 3 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФУ від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція); Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011,

а також п. 7 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»,

враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 25.09.2012 р. по справі № 21-293а12 (номер в ЄДРСР 26457792) щодо застосування норм матеріального права у справах зазначеної категорії,

розглянувши, виходячи з вищенаведених приписів законодавства, доводи позивача та заперечення відповідача, з’ясувавши фактичні обставини, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи те, що відповідачем не надано доказів оскарження або скасування рішень позивача (розрахунків), на підставі яких останній просить стягнути суму боргу, які є чинними і підлягають виконанню відповідачем та, окрім цього, враховуючи, що зазначені рішення не виконано відповідачем у добровільному порядку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях згаданих вище правових актів є обґрунтованими, з урахуванням чого надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження про задоволення адміністративного позову.

З приводу ж поданих відповідачем заперечень проти позову, згідно яких відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки УПФУ не надано доказів понесення ним фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що, на думку відповідача, повинно підтверджуватися договорами з банківськими установами та поштовими відділеннями, суд зазначає, що наведені відповідачем доводи є безпідставними, надуманими та спростовуються матеріалами справи.

Стосовно наведеного суд зазначає, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4 вищевказаної Інструкції).

В даному випадку до матеріалів справи залучені розрахунки про нарахування спірної суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а також докази їх вручення відповідачу. При цьому, як вже зазначено вище, відповідачем не надано доказів оскарження або скасування вказаних рішень позивача (розрахунків), як власне і оплати визначених сум.

Відтак, спірні грошові зобов’язання є несплаченими, з урахуванням чого та на підставі наведених вище норм законодавства позовні вимоги позивача про стягнення вказаних коштів підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-162, ст.ст. 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

3. Постанова підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 256 та п. 8. ч. 6 ст. 1832 КАС України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ч 8 ст. 183-2, ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Кармазін