Справа № 2а-4028/11/2219
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-4028/11/2219
Головуючий у 1-й інстанції: Назарчук Р.В.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Мельник-Томенко Ж. М.

судді: Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від 07
вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Чемеровецькому районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Чемеровецькому районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії.

Постановою Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від 07
вересня 2011 року позов задоволено
частково, а саме: зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Чемеровецькому районі Хмельницької
області провести перерахунок та
виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 20%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 24.02.2011 року і по
22.07.2011 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження, при цьому згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач є постраждалим
від наслідків Чорнобильської
катастрофи І категорії, інвалідом ІІ
групи, внаслідок захворювання
пов'язаного з наслідками катастрофи на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
копією посвідчення серія НОМЕР_1 та
копією довідки МСЕК серія ХМ №222732, що
наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3,
4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 50 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
постраждалих першої категорії, що є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 вказаного Закону
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
від 28.12.2007 року, зокрема, були внесенні
зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якими
суттєво обмежено права осіб, які є
постраждалими внаслідок катастрофи на
ЧАЕС.

Однак, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року зазначені зміни
були визнані неконституційними і
втратили чинність. У зв'язку з цим
продовжила діяти попередня редакція
ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

За таких обставин позивач має право на
призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
державної пенсії у розмірах,
відповідно 75 % та не менше 8 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
розміру виплат позивачеві
застосуванню підлягають ст. ст. 50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян", № 654 від
16.07.2008 року "Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян", № 836
від 26.07.1996 року "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
на підставі яких були нараховані ці
виплати, оскільки останні істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" випливає,
що за основу нарахування державної
пенсії, щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
підвищення до пенсії як дитині війни,
береться мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно чинного
законодавства визначається лише за
правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Частиною першою статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначено, що мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати
державну пенсію, додаткову пенсію
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року,
Прикінцеві положення Закону доповнено
пунктом 4, відповідно до якого
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від
14.06.2011 року "Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2011 рік", Кабінетом Міністрів України
06.07.2011 року прийнято постанову за №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", якою
встановлено розміри пенсій для осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Вказана
Постанова КМУ набрала чинності 23 липня
2011 року.

Однак, суд апеляційної інстанції не
може погодитись із висновком
Чемеровецького районного суду
Хмельницької області, щодо
зобов'язання відповідача здійснювати
нарахування та виплату додаткової
пенсії ОСОБА_2 у розмірі 20% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст.51
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", оскільки виплати згідно
статті 51 вказаного Закону передбачені
для осіб, що віднесені до категорії 4
постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги дають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання, тобто прийнята
постанова не відповідає матеріалам
справи та вимогам закону, і підлягає
скасуванню з постановленням нової, про
задоволення адміністративного позову.

За таких умов, у випадку задоволення
позовних вимог повністю розподіл
судових витрат має здійснюватись в
порядку, передбаченому ч. 1 ст. 94 КАС
України, тобто судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Оскільки
позов, задоволено повністю, на його
користь має бути присуджено 3,40 грн.
сплаченого судового збору.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення: є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від 07
вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Чемеровецькому районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позо задовольнити
повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Чемеровецькому районі
Хмельницької області щодо відмови у
перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно
до статті 50,54 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Чемеровецькому районі
Хмельницької області здійснити
перерахунок основної та додаткової
пенсії ОСОБА_2 як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1 інваліду 2 групи з 23.02.2011
року по 23.07.2011 при цьому основної пенсії
у розмірі не менше 8 мінімальних пенсії
за віком та додаткової пенсії у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 3,40 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунку суб'єкта владних
повноважень - відповідача

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.