Справа № 818/8418/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/800/14726/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Маслія
В.І.,розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Сумихімпром» на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Сумихімпром»
до Сумської митниці Міндоходів
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, стягнення
надмірно сплаченого ввізного мита та
податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2013 року публічне акціонерне
товариство «Сумихімпром» (далі - ПАТ
«Сумихімпром») пред'явило позов до
Сумської митниці Міндоходів про
скасування рішення від 16 травня 2013 року
№ 805130000/000093/1 про коригування митної
вартості товарів, стягнення з
державного бюджету України надмірно
сплаченого ввізного мита в сумі 27153,47
грн., податку на додану вартість в сумі
276965,38грн..

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року, залишеною без змін ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій
скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ПАТ «Сумихімпром»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що 14 вересня 2012
року між ПАТ «Сумихімпром» та
компанією «Tolexis International» укладено
зовнішньоекономічний договір поставки
(контракт) №1409 RPT фосфоритів
виробництва Алжир.

Даним контрактом було визначено, що
поставка здійснюється на умовах CIF порт
Миколаїв/Бердянськ.

Додатковими угодами № 2 від 23 жовтня 2012
року та № 7 від 15 квітня 2013 року до
контракту встановлено, що розрахунки
здійснюються шляхом 100% оплати вартості
поставленої партії товару протягом 5-ти
календарних днів від дати
відвантаження або попередня оплата.

З метою митного оформлення 4853080 кг
фосфоритів позивачем до Сумської
митниці було подано митну декларацію
від 14 травня 2013 року № 805130000/2013/005221 з
визначенням митної вартості за
придбаних товар за ціною договору з
використанням основного методу
визначення митної вартості у сумі
4654880,21 грн..

Митна вартість товару була визначена
позивачем виходячи з ціни договору,
тобто за основним методом, який
встановлений статті у 58 Митного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - МК України).

За результатами розгляду Митницею
поданих до митного оформлення
документів, у вказаних документах були
виявлені розбіжності.

Так умовами контракту №1409 RPT від 14
вересня 2012 року, розрахунки між
сторонами здійснюються шляхом оплати
вартості товару у розмірі 100% його
вартості протягом 5-ти календарних днів
від дати відвантаження.

На момент пред'явлення імпортованого
товару до Сумської митниці рахунки
мали бути сплаченими.

Проте, в порушення вимог пункту 2
частини 2 статті 53 МК України, на момент
подачі митної декларації № 805130000/2013/005221
від 14 травня 2013 року, будь-яких
платіжних документів декларантом
митному органу не подано.

Відповідачем у зв'язку з виявленими
розбіжностями та неточностями щодо
заявленої позивачем митної вартості
товару відповідно до вимог частини 3
статті 53 МК України було запропоновано
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товару:

- договори із третіми особами
пов'язаними з договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс листи) виробника
товару;

- рахунки про оплату комісійних,
посередницьких послуг пов'язаних з
виконанням умов контракту;

- копії митної декларації країни
відправлення;

- виписки з бухгалтерської
документації;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та /або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На виконання вимоги щодо надання
додаткових документів декларантом
позивача було частково надано
документи. Подані документи не
підтверджували числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів.

В графі № 70 додатково наданого
платіжного доручення № 180 зазначено
лише номер та дату контракту (№ 1409 від 14
вересня 2013 року) та не зазначено номер і
дату додаткової угоди, рахунку-фактури,
що не дає можливості визначити за який
товар та яку поставку здійснювався
платіж.

Наданий позивачем лист державного
підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» від 30
квітня 2013 року № 1956 також не
підтверджує числові значення
складових митної вартості
задекларованого товару, оскільки
містить суперечливі відомості. В
даному листі міститься інформація щодо
ціни на імпортований товар на рівні 120,00
дол.США/т, але при цьому зазначається,
що рівень цін може змінюватись в
залежності від якості зазначеного
товару, умов оплати, розміру партії,
кон'юнктурної ситуації на ринку тощо. У
листі не наведена інформація яких саме
товаровиробників та постачальників.

16 травня 2013 року Сумською митницею
було прийнято рішення № 805130000/000093/1 про
коригування митної вартості товарів на
рівні 4853080,00 грн., за другорядним
методом - за ціною договору щодо
ідентичних товарів (стаття 57 МК
України).

16 травня 2013 року Сумською митницею
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення №
805130000/2013/00092.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що сумніви митного органу щодо
заявленої позивачем митної вартості
товару небезпідставні, витребування
додаткових документів для
підтвердження декларантом заявленої
митної вартості було обґрунтоване,
оскільки позивачем не надано всіх
документів, що витребовувались митним
органом, а із наданих митниця не могла
підтвердити заявлену позивачем митну
вартість, рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів №
805130000/000093/1 від 16 травня 2013 року є
правомірним і тому позовна вимога про
стягнення з державного бюджету України
надмірно сплаченого ввізного мита та
податку на додану вартість не підлягає
задоволенню.

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції
погодився та залишив постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 21 листопада 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
зазначеною позицією судів першої та
апеляційної інстанцій погоджується із
огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК
України відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

З системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної ціни товару лежить на позивачу.
При цьому митний орган у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи.

Як вбачається із матеріалів справи
митним органом під час здійснення
контролю наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей,
використаних при обчисленні митної
вартості, було встановлено, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості, містили
розбіжності та неточності.

Оскільки з поданих позивачем на вимогу
митного органу документах розбіжності
щодо визначення умов поставки
неможливо було усунути, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що митним органом обґрунтовано
не застосовано основний метод
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, заявлений декларантом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції повно і всебічно встановили
обставини справи, дали їм належну
юридичну оцінку, правильно застосував
норми матеріального і процесуального
права та прийшли до вірного висновку
про правомірність рішення відповідача
про коригування митної вартості
товарів № 805130000/000093/1 від 16 травня 2013
року і в зв'язку із цим відмови в
задоволенні вимог про стягнення з
державного бюджету України надмірно
сплаченого ввізного мита та податку на
додану вартість.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанції та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Сумихімпром»
залишити без задоволення, а постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 21 листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: