Справа № 484/4166/14-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 484/4166/14-а

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мельничук О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Жука С.І.

- Семенюка Г.В.

при секретарі - Алексєєвої
Н.М

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 20 жовтня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Управління Державної
міграційної служби України в
Миколаївській області до ОСОБА_2 за
участю третьої особи Служби у справах
дітей Миколаївської обласної
Державної адміністрації про примусове
видворення за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.10.2014 року Управління державної
міграційної служби України в
Миколаївській області звернулось до
суду першої інстанції з позовом про
примусове видворення за межі України
громадянки Грузії ОСОБА_2, заборонивши
їй в'їзд в Україну строком на 1 рік та її
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.05.2014
року в ході проведення заходів,
пов'язаних з протидією нелегальній
міграції на території м. Первомайська
було виявлено громадянку Грузії
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та її
неповнолітніх дітей:
ОСОБА_9-ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_10-ІНФОРМАЦІЯ_1
0.,
ОСОБА_8-ІНФОРМАЦІЯ_11.,ОСОБА_6-ІНФОРМАЦІЯ_
4 При перевірці документів зазначеної
громадянки було встановлено, що вона
прибула на територію України 20.07.2011
року через МТП «Іллічівський» з
приватною метою в безвізовому порядку
по національному паспорту 10ВА49831,
виданому Міністерством Юстиції Грузії
у м.Тбілісі 20.06.2011 року та перебуває на
території України нелегально, заходів
щодо легалізації свого перебування не
вживає, уникає контактів з
правоохоронними органами, чим грубо
порушує «Правила в'їзду іноземців в
Україну, їх виїзду та транзитного
проїзду через її територію» та
ухиляється від виїзду після закінчення
відповідного терміну перебування на
території України.

Постановою Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 20 жовтня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Примусово видворено за межі України
громадянку Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
та її неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7,
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_9.

Заборонено громадянці Грузії, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, в'їзд в Україну строком на
3 (три) місяці.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, оглянувши
документи надані апелянтом та, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 08.05.2014 року
Первомайським РВ УДМС України в
Миколаївській області на підставі ст. 26
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
було прийнято рішення про примусове
повернення громадянки Грузії ОСОБА_2
(рішення № 1 від 08.05.2014 року) без
заборони в'їзду на територію України,
також їй було надано термін до 07.06.2014 р.
покинути територію України, про що в
паспортному документі ОСОБА_2 були
зроблені відповідні відмітки та
проставлені штампи, але 01.10.2014 року
працівниками Первомайського РВ УДМС
України в Миколаївській області в
м.Первомайську по АДРЕСА_1, було
виявлено громадянку Грузії ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та під час перевірки її
документів було встановлено, що вона
без поважних причин не покинула межі
України в установлений строк.

При вирішенні питання суд першої
інстанції виходив з того, що існують
обґрунтовані підстави вважати, що
ОСОБА_2 самостійно не покине територію
України та навмисно буде ухилятись від
виїзду. Подальших підстав для
законного перебування даного
громадянина на території України не
має.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваного рішення, судом першої
інстанції не дотримано положень норм
діючого законодавства України, норм
міжнародного права щодо спірних
правовідносин та порушено права
відповідача та її дітей з огляду на
наступне.

Відповідно до п.6, ч.1 ст. 1 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" іноземець - особа,
яка не перебуває у громадянстві
України і є громадянином (підданим)
іншої держави або держав.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" Іноземець або особа без
громадянства можуть бути примусово
повернуті в країну походження або
третю країну, якщо їх дії порушують
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства або
суперечать інтересам забезпечення
національної безпеки України чи
охорони громадського порядку, або якщо
це необхідно для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України за рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органу
Служби безпеки України або органу
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України), з
подальшим повідомленням протягом 24
годин прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" примусове
повернення не застосовується до
іноземців та осіб без громадянства, які
не досягли 18-річного віку, до іноземців
та осіб без громадянства, на яких
поширюється дія Закону України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту".

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що окрім ОСОБА_2 судом першої
інстанції прийнято рішення щодо
примусового видворення за межі України
неповнолітніх дітей відповідачки: -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 чим порушено норми
діючого законодавства України щодо
примусового видворення за межі України
неповнолітніх дітей.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
положення ст..ст. 26,30 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" щодо примусового
повернення та примусового видворення
за межі України стосуються іноземців,
або осіб без громадянства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 , відповідно до
наданого до матеріалів справи
свідоцтва про народження є
громадянином України, якого не може
бути видворено за межі України.

Судом першої інстанції проігноровано
факт громадянства України одного з
дітей відповідачки та видворено
останнього на територію іншої держави
чим грубо порушено норми матеріального
права.

Також, колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції не залучено до
участі у справі органи опіки та
піклування для вирішення питання щодо
видворення за межі України
неповнолітніх дітей.

Колегія суддів зазначає, що рішення
позивача щодо примусового видворення
відповідача за межі України є
безпідставним, оскільки, у
відповідності до діючого
законодавства позивачем та судом
першої інстанції не враховано, що
позивач має сім'ю, дитину, яка є
громадянином України, мету, кошти та
підстави для подальшого проживання на
території України.

Крім того, згідно частини 2 статті 32
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства "
дії ОСОБА_2 не порушують законодавство
про статус іноземців та осіб без
громадянства, не суперечать інтересам
забезпечення безпеки України чи
охорони громадського порядку, здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України

А тому, враховуючи те, що нормами
вищезазначеної статті не передбачено
обовязкового видворення з України та в
діях відповідача не вбачається
протиправності, вимоги апеляційної
скарги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 8 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод визначає право
особи на повагу до приватного і
сімейного життя, відповідно до
положень якої кожен має право на повагу
до свого приватного і сімейного життя,
до свого житла і кореспонденції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції не надав належної
уваги вищевикладеним обставинам та не
врахував, що видворення особи з країни,
де проживають члени його сім'ї (чоловік,
неповнолітні діти), може призвести до
порушення права на повагу до його
сімейного життя, яке гарантується
положеннями зазначеної вище статті
Конвенції, та спричинити погіршення
матеріального становища його близьких
рідних.

Аналізуючи вищевикладені обставини
справи, положення законодавства та
доводи апеляційних скарг колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи, висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, а тому оскаржуване рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та у відповідності до ст.202 КАС України,
- підлягає скасуванню, з ухваленням
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202,207 КАС України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 20 жовтня 2014 року по справі
за адміністративним позовом
Управління Державної міграційної
служби України в Миколаївській області
до ОСОБА_2 за участю третьої особи
Служби у справах дітей Миколаївської
обласної Державної адміністрації про
примусове видворення за межі України,-
скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
у задоволенні адміністративного
позову Управління Державної
міграційної служби України в
Миколаївській області до ОСОБА_2 за
участю третьої особи Служби у справах
дітей Миколаївської обласної
Державної адміністрації про примусове
видворення за межі України - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлено 23
грудня 2014 року.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Жук С.І.

Семенюк Г.В.