Справа № 742/2596/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 742/2596/14
інстанції: Бездідько В.М.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,
Старової Н.Е.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
відповідача управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області на постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 24 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області про
визнання бездіяльності протиправною,
призначення, нарахування (здійснення
перерахунку) та виплату одноразової
компенсації та щорічної допомоги на
оздоровлення особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області та просив
визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених ст.. 48 Закону
України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ за
період з 1996 року по 2013 рік включно, що
дорівнює 85 розмірам мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
виплачених сум щорічної допомоги;
визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок, нарахування та виплатити
позивачеві одноразову компенсацію як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації аварії наслідків на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених ст. 48 Закону України від 28
лютого 1991 року №796-ХІІ; зобов'язати
відповідача в подальшому нараховувати
та виплачувати позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат в порядку
та на умовах, визначених ст. 48 Закону
України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ.

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області своєю
постановою від 24 червня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково. Не погоджуючись з судовим
рішенням, представником позивача
подано апеляційну скаргу, в якій він
просить скасувати постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 24 червня 2014
року в частині залишення без розгляду
позовних вимог за період з 17 листопада
2000 року по 2012 рік включно та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції при винесенні
постанови в цій частині вимог
процесуального права.

Відповідачем Управлінням праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області подано апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 24 червня 2014
року та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції має бути залишена без
змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення з 17.10.2000 року; як
учасник ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС інвалід ІІ групи безстроково І
категорії згідно довідки МСЕК з 01.01.2005
року.

Як видно з довідок управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради від 25.04.2014 року
позивачеві нарахована щорічна
допомога на оздоровлення згідно Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 2000 року по 2005 рік по 26 грн. 70 коп. за
кожний рік та з 2006 по 2013 рік по 102 грн. за
кожний рік.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
виплачується щорічна допомога в таких
розмірах:

- інвалідам І і ІІ групи - 5 ( п'ять)
мінімальних заробітних плат;

- інвалідам ІІІ групи, дітям-інвалідам
- 4 ( чотири) мінімальні заробітні плати;

- учасникам ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - 5 (
п'ять) мінімальних заробітних плат;

- учасникам ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 3 категорії - 3 ( три)
мінімальні заробітні плати;

- кожній дитині, яка втратила внаслідок
Чорнобильської катастрофи одного з
батьків - 3 (три) мінімальні заробітні
плати;

- евакуйованим із зони відчудження у 1986
році, включаючи дітей - 3 (три)
мінімальні заробітні плати.

Згідно ст.63 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановлено розмір щорічної допомоги
на оздоровлення інвалідам ІІ групи - 120
грн.

Однак встановлення конкретного
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення в твердій грошовій сумі
суперечить Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яким встановлено розмір
щорічної допомоги як величину, кратну
мінімальній заробітній платі.

Враховуючи засади пріоритетності
законів України над урядовими
нормативними актами та вимоги ст.92
Конституції України, згідно якої
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина та основи соціального
захисту, суд першої інстанції вірно
дійшов висновку, що дії відповідача
щодо нарахування та виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік у розмірі, меншому, ніж
перебачено Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є неправомірними.

Відповідно до ст.99 ч.2 КАСУ для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст.100 КАСУ адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Згідно постанови Прилуцького
міськрайонного суду від 06.05.2011 року
зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради провести
позивачу перерахунок та здійснити
виплату одноразової компенсації на
оздоровлення при встановленні 2 групи
інвалідності за 2010 рік відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат з урахуванням
мінімальної заробітної плати,
встановленої Законом України «Про
державний бюджет на 2010 рік».

Враховуючи, що позивачу було відомо про
перерахунок та виплату одноразової
компенсації та про розмір виплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за
кожний рік, суд обґрунтовано залишив
без розгляду вимоги позивача за період
з 17.11.2000 року по 2012 рік включно, оскільки
позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду, встановлений
ст. 99 КАС України, підстави для
поновлення цього строку відсутні.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення вимог позивача про
здійснення перерахунку та нарахування
щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 1996 року по 2000 рік, оскільки
позивач перебуває на обліку Управління
праці та соціального захисту населення
з 17.11.2000 року.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення
адміністративного позову частково, а
тому апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області - залишити
без задоволення, а постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 24 червня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.