Справа № 2а-14234/12/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/800/18462/13

К/800/18609/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Весельська Т.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державної митної
служби України, Київської регіональної
митниці про скасування наказу,
поновлення на роботі, стягнення
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційними скаргами Державної митної
служби України та Київської
регіональної митниці на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України, Київської регіональної
митниці про визнання протиправними та
скасування наказів Державної митної
служби України № 1843-к від 17 вересня 2012
року та Київської регіональної митниці
№ 1097-к від 18 вересня 2012 року; поновлення
на посаді головного інспектора з
питань протидії корупції Київської
регіональної митниці; стягнення
середнього заробітку в зв'язку з
вимушеним прогулом; відшкодувати
витрат на правову допомогу в розмірі 4000
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
січня 2013 року позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року було скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нову
постанову, якою позов задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано наказ Державної митної
служби України від 17 вересня 2012 року №
1843-к «Про припинення перебування на
державній службі» та наказ Київської
регіональної митниці від 18 вересня 2012
року № 1097-к «Про особовий склад».

Зобов'язано Державну митну службу
України поновити ОСОБА_3 на посаді
головного інспектора з питань протидії
корупції Київської регіональної
митниці.

Зобов'язано Київську регіональну
митницю нарахувати ОСОБА_3 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
період з 18 вересня 2012 року до 13
березня 2013 року в розмірі 14991 грн. 24 коп.
та провести її виплату за виключенням
загальнообов'язкових платежів (податку
з доходів фізичних осіб та єдиного
соціального внеску). В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанцій у справі,
Державна митна служба України та
Київська регіональна митниця
звернулися з касаційними скаргами, в
яких просять постанову суду
апеляційної інстанції скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Здійснивши перевірку доводів
касаційних скарг, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 з липня 2000 року
працює в митних органах. Присягу
державного службовця прийняв 20 липня
2000 року.

З 07 грудня 2011 року позивач працює на
посаді головного інспектора з питань
протидії корупції і має спеціальне
звання «Радник митної служби III рангу».

Відповідно до наказу Державної митної
служби України від 17 вересня 2012 року №
1843-К, за порушення присяги державного
службовця, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30
Закону України «Про державну службу» з
18 вересня 2012 року припинено
перебування головного інспектора з
питань протидії корупції Київської
регіональної митниці ОСОБА_3, на
державній службі в митних органах
України.

Підставою припинення державної служби
стала доповідна записка про результати
службової перевірки, проведеної
відповідно до наказу Державної митної
служби України від 31 серпня 2012 року №
449.

Згідно доповідної записки та наказу
підставою для звільнення позивача
стало порушення ним вимог п. 2 ст. 332
Митного кодексу України, п.п. 4.2, 4.3
Порядку створення зон митного
контролю, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 22
травня 2012 року № 583, п.п. 2.2., 5.1, 15.1 Правил
етики поведінки посадових осіб митної
служби України, затверджених наказом
Державної митної служби України від 16
листопада 2009 року № 1097.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону України «Про
державну службу»: «Повністю
усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Отже, як порушення Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Закону
України «Про державну службу» за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення; до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

В абзацах першому та другому преамбули
Дисциплінарного статуту митної служби
України зазначено, що цей Статут
визначає суть службової дисципліни,
права та обов'язки посадових осіб
митної служби України, яким присвоєно
спеціальні звання, у тому числі
керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень; регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у статті 21,
частині першій статті 22, статті 31
Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону України
«Про державну службу», свідчить, що за
вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
України «Про державну службу»,
найбільш суворим з яких є звільнення. У
пункті 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Отже і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
може бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушення.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, мають бути
встановлені внаслідок ретельного
службового розслідування, яке
регулюється Інструкцією.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли достеменно
доведено, що державний службовець
скоїв проступок проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків. Державний службовець,
який вчинив дисциплінарний проступок,
не може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Однак, оскільки позивач перебуваючи на
посаді головного інспектора з питань
протидії корупції Київської
регіональної митниці, жодного
порушення вимог Конституції України та
законів України своїми діями не
допускав, колегія судів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що накази Державної митної служби
України від 17 вересня 2012 року № 1843-к
«Про припинення перебування на
державній службі» та Київської
регіональної митниці від 18 вересня 2012
року № 1097-к (по особовому складу), є
незаконними.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що
відповідачами не доведено вчинення
позивачем таких порушень, які могли б
бути підставою для застосування до
нього такої найсуворішої санкції
відповідальності державного
службовця, як звільнення за порушення
Присяги.

Враховуючи вищевикладене, а
також те, що постанова суду першої
інстанції скасована судом апеляційної
інстанції, а в справі ухвалено нове
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційних скарг висновків суду не
спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги Державної митної
служби України та Київської
регіональної митниці залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: