Справа № 804/15481/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В. при
секретарі судового засіданняБурцевої
Я.Е. за участю: представника позивача
Єршова В.А. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Приватного акціонерного товариства
«Електропромислова компанія» до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
Приватне акціонерне товариство
«Електропромислова компанія»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
- визнати дії працівників податкового
органу протиправними та скасувати
повністю податкове-повідомлення
рішення від 12.09.2014р. № , винесене
відповідачем на підставі постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27.08.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем вимог чинного
законодавства при винесенні
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

При цьому позивач зазначає, що
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
12.08.2014р. визнано протиправними дії
відповідача щодо проведення перевірки
та скасовано наказ № 1219 від 31.07.2014р. про
проведення перевірки.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30.09.2014р.
було відкрито провадження у справі та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні.

У судове засідання з'явився
представники позивача. Представник
відповідача у судове засідання не
з'явився,т про тату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причинне неявки суд не
повідомив.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив суд
задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві.

В письмових запереченнях на позов,
відповідач зазначив, що на момент
складання акту перевірки не надано
будь-яких підтверджуючих документів,
реєстрів бухгалтерського обліку, які б
підтверджували факт придбання,
транспортування, зберігання, якості
придбаних у
контрагентів-постачальників товарів
(робіт, послуг).

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13.08.2044р. року
відповідачем було винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 93741,00 грн.
(основний платіж - 62494,00 грн., штрафні
санкції - 31247,00 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи,
вказане податкове
повідомлення-рішення було винесено на
підставі Акту від 13.08.2014р. № 2264/223/24994164
«Про результати позапланової
невиїзної перевірки ПРАТ
«Електропромислова компанія» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
«Вектор Трейд 2000» за травень 2014р.».

У вказаному акті зазначено, що для
проведення перевірки своєчасності
відображення в обліку та звітності
господарських відносин з ТОВ «Вектор
Трейд 2000» за травень 2014р. було
використано дані Інтегрованої
інформаційної системи «Податковий
блок», АС «ДнепрТАХИнфо», АРМ «Архів
електронної звітності» вибірковим
методом. Відповідно до підсистеми
«Перегляд результатів співставлення
ІАІС «Податковий блок» за травень 2014р.
встановлено, що ПРАТ
«Електропромислова компанія»
відображено факти поставки від ТОВ
«Вектор Трейд 2000» товарно -
матеріальних цінностей на суму 62494,00
грн. ТОВ «Вектор Трейд 2000» у травні 2014р.
сформував податковий кредит за рахунок
податкових накладних виписаних ТОВ
«Компанія Металозбут» в березні 2014р.
Фахівцями ДПІ у Заводському районі м.
Запоріжжя встановлено факт
«маніпулювання» ТОВ «Компанія
Металозбут» даними податкової
звітності у зв'язку з встановленням
фактів формування сум «технічного
кредиту».

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 75 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VI встановлено, що
органи державної податкової служби
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 11 КАС
України особливістю адміністративного
судочинства є наявність принципу
офіційного з'ясування всіх обставин у
справі.

Відповідно до вказаної норми суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Як вбачається із змісту акту перевірки,
на підставі якого було винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, однією з підстав
для донарахування позивачу податкових
зобов'язань з'явилась наявність акту,
складеного іншим податковим органом,
про результати перевірок контрагента
ТОВ «Вектор Трейд 2000».

Проте, правове значення мають факти
здійснення господарських операцій
безпосередньо між учасниками цих
операцій, на підставі яких сформовані
дані податкового обліку. Відносини між
учасниками попередніх господарських
операцій щодо постачання товарів та
послуг не мають безпосереднього впливу
на факт реальності господарських
операцій, вчинених між останнім
платником податків та його
безпосереднім контрагентом.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.п. 2.15, 2.16 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за № 168/704 первинні документи
підлягають обов'язковій перевірці
працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом. Забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну.

Пунктами 2.1 та 2.2 вказаного Положення
встановлено, що первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
тобто факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів, включаючи розпорядження
та дозволи адміністрації (власника) на
їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Водночас, згідно з п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

При цьому статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

У відповідності з п. 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З наведених законодавчих положень
випливає, що окрім формальних вимог
щодо наявності у платника належним
чином оформлених податкових накладних,
визначальною умовою реалізації права
платника на податковий кредит є
реальність її здійснення в рамках
провадження господарської діяльності
платника.

Наявність укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.

Згідно зі ст. 662 Цивільного кодексу
України Продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

У відповідності зі ст. 268
Господарського кодексу України якість
товарів, що поставляються, повинна
відповідати стандартам, технічним
умовам, іншій технічній документації,
яка встановлює вимоги до їх якості, або
зразкам (еталонам), якщо сторони не
визначать у договорі більш високі
вимоги до якості товарів. Постачальник
повинен засвідчити якість товарів, що
поставляються, належним
товаросупровідним документом, який
надсилається разом з товаром, якщо інше
не передбачено в договорі.

Пунктами 11.5 - 11.7 Правил оформлення
документів на перевезення,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 року № 363
встановлено, що товарно-транспортна
накладна - єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи. Дорожній лист
вантажного автомобіля є документом,
без якого перевезення вантажів не
допускається.

Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом). Після прийняття
вантажу згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику. Час прибуття (вибуття)
автомобіля для завантаження і
розвантаження Замовник зобов'язаний
зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26
цих Правил.

Отже товарно-транспортна накладна є
обов'язковим документом, що
підтверджує фактичне переміщення
товару від вантажовідправника
вантажоодержувачу.

Товарно-транспортні накладні щодо
підтвердження транспортування
вказаних товарно-матеріальних
цінностей позивачем під час перевірки
та під час судового розгляду не надані.

Наданий суду Договір поставки № 30 від
30.05.2014р., не приймається судом до уваги,
оскільки в податкових накладних та
видаткових накладних зазначений вид
цивільно-правового договору: Договір
поставки від 30.04.2014р. № 30.

Як вбачається з документів, наданих
позивачем на вимогу суду, на виконання
Договору поставки № 30 від 30.04.2014р. ТОВ
«Вектор Трейд 2000» було виписано
наступні податкові накладні: № 65 від
05.05.2014р. на суму 56277,30 грн. (в т.ч. ПДВ-9379,56
грн.), № 114 від 07.05.2014р. на суму 57586,50 грн.
(в т.ч. ПДВ-9597,75 грн.), № 200 від 08.05.2014р. на
суму 53786,60 грн. (в т.ч. ПДВ-8964,43 грн.), № 201
від 13.05.2014р. на суму 58342,00 грн. (в т.ч.
ПДВ-9723,67 грн.), № 202 від 22.05.2014р. на суму
59751,96 грн. (в т.ч. ПДВ-9958,63 грн.), № 112 від
30.05.2014р. на суму 89218,80 грн. (в т.ч. ПДВ-14869,80
грн.). Також були видані видаткові
накладні № 253 від 05.05.2014р. на суму 56277,30
грн. (в т.ч. ПДВ-9379,56 грн.), № 254 від
07.05.2014р. на суму 57586,50 грн. (в т.ч. ПДВ-9597,75
грн.), № 255 від 08.05.2014р. на суму 53786,60 грн.
(в т.ч. ПДВ-8964,43 грн.), № 256 від 13.05.2014р. на
суму 58342,00 грн. (в т.ч. ПДВ-9723,67 грн.), № 257
від 22.05.2014р. на суму 59751,96 грн. (в т.ч.
ПДВ-9958,63 грн.), № 160 від 30.05.2014р. на суму
89218,80 грн. (в т.ч. ПДВ-14869,80 грн.).

Проте, в вищезазначених видаткових
накладних не зазначено прізвище особи,
яка відвантажила та отримала даний
товар та не зазначено на підставі чого
товар був отриманий, що є порушенням ст.
9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Доказів сплати за товар позивачем під
час перевірки та під час розгляду
справу в суді не надано.

Також, будь-яких доказів на
підтвердження перевезення вказаного
товару від ТОВ «Вектор Трейд 2000» до
власних місць зберігання (наявність
власних або орендованих транспортних
засобів, укладання договорів
перевезення з третіми особами,
документи, що підтверджують фактичні
витрати з перевезення товару тощо)
позивач під час перевірки податковим
органом та під час судового розгляду
справи не надав.

З урахуванням характеру спірного
товару, оцінюючи докази, що є в
матеріалах справи у їх сукупності, суд
дійшов висновку про нереальність
здійснення господарської операції
позивача по взаємовідносинам з ТОВ
«Вектор Трейд 2000» в травні 2014р.

За таких обставин позовні вимоги є
такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що рішення
прийнято на користь суб'єкта владних
повноважень, у зв'язку з чим судові
витрати понесені позивачем не
підлягають стягненню з державного
бюджету відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В то же час, у відповідності до вимог ч.3
ст.4 Закону України «Про судовий збір»
передбачено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору, а решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. З огляду на те, що позивачем
під час подання позову майнового
характеру було сплачено судовий збір у
розмірі 183,08 грн.. та суд прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
позову, тому слід стягнути з позивача
решту судового збору у розмірі 1643,92
грн.

Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства
«Електропромислова компанія» до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.09.2014р. №
- залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Електропромислова
компанія» (49044, м. Дніпропетровськ, вул.
Шевченко, 59, ) судовий
збір в сумі 1643,92 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
15 грудня 2014 року

Суддя О.В.
Серьогіна