Справа № 366/1848/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
366/1848/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: Тетервак Н.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Бужак Н.П.;

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.;

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Іванківського районного
суду Київської області від 31 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області про перерахунок та стягнення
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Іванківського
районного суду Київської області із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області, в якому просив:

- визнати дії посадових осіб Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області по припиненню виконання
рішення Іванківського районного суду
Київської області від 19.04.2010 року та
постанови Іванківського районного
суду Київської області від 10.11.2010 року -
протиправними;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Іванківському районі
Київської області поновити пенсію у
розмірі встановленому, рішенням
Іванківського районного суду
Київської області від 19.04.2010 року у
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", додаткову
пенсію в розмірі 75 % мінімальних пенсій
за віком відповідно до ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та зробити
відповідний перерахунок з урахуванням
проведених виплат, починаючи 01.11.2011
року;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Іванківському районі
Київської області поновити виплату
додаткової пенсії у розмірі,
встановленому постановою
Іванківського районного суду
Київської області від 10.11.2010 року в
частині доплати до пенсії відповідно
до ст. 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та зробити відповідний
перерахунок з урахування проведених
виплат, починаючи 01.11.2011 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Іванківському районі
Київської області провести індексацію
недоплаченої суми основної пенсії та
додаткової пенсії відповідно до п. 2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення .

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 31 жовтня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В матеріалах справи достатньо
письмових доказів для вирішення
апеляційної скарги, а особиста участь
сторін у розгляді справи не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Рішенням Іванківського районного суду
Київської області від 19 квітня 2010 року
(Справа №2-351/10) задоволено позов ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в Іванківському районі Київської
області про призначення і перерахунок
пенсії, зобов'язано відповідача
призначити позивачу основну
пенсію у розмірі, що передбачено ч.4 ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи",не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком, а також доплату в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
що передбачено ст. 50 цього Закону.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 19 серпня 2010 року рішення
Іванківського районного суду від 19.08.
2010 року залишено без змін.

З виконавчого листа, виданого
Іванківським районним судом слідує, що
рішення суду набрало законної сили та
перейшло у стадію виконання.

Відповідно до постанови Іванківського
районного суду від 10.11.2010 року у справі
№2-а-230/2010 задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі щодо зобов'язання
перерахувати доплати до пенсії,
передбачені ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", як особам,
що проживають на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.08.2011 року
постанову Іванківського районного
суду від 10.11. 2010 року залишено без змін.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішення Іванківського районного суду
від 19.04.2010 року та постанова від 10.11. 2010
року набрали законної сили, відповідач
нарахував позивачу відповідні платежі
та виплатив їх за період до листопада
2011 року, а потім виконання рішення
припинив.

У статті 1 Закону України від 21 квітня
1999 року № 606-XIV «Про виконавче
провадження» поняття «виконавче
провадження» визначено як завершальна
стадія судового провадження. Наведене
узгоджується з практикою
Європейського суду щодо застосування
статті 6 Конвенції, яка гарантує право
на справедливий суд. Так, у справі
«Горнсбі проти Греції» указаний суд у
своєму рішенні від 19 березня 1997 року
зазначив, що для цілей статті 6
Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
«судового розгляду».

Порядок виконання рішення
Європейського суду, яке набуло статусу
остаточного, визначається Законом
України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», Законом № 606-XIV «Про виконавче
провадження» та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу дев'ятого частини
першої статті 1 Закону № 3477-IV виконання
рішення Європейського суду включає в
себе: а) виплату стягувачеві
відшкодування та вжиття додаткових
заходів індивідуального характеру; б)
вжиття заходів загального характеру.

Згідно зі статтею 10 Закону № 3477-IV з
метою забезпечення відновлення
порушених прав стягувача, крім виплати
відшкодування, вживаються додаткові
заходи індивідуального характеру: а)
відновлення настільки, наскільки це
можливо, попереднього юридичного
стану, який стягувач мав до порушення
Конвенції і протоколів до неї (restitutio in
integrum); б) інші заходи, передбачені у
рішенні Європейського суду.

Відновлення попереднього юридичного
стану стягувача здійснюється, зокрема,
шляхом: а) повторного розгляду справи
судом, включаючи відновлення
провадження у справі; б) повторного
розгляду справи адміністративним
органом.

Разом із тим ОСОБА_2 у своїй заяві,
посилаючись на рішення Європейського
суду, яким визнано порушення пункту 1
статті 6 Конвенції та статті 1 Першого
протоколу до Конвенції, а також статті
13 Конвенції у зв'язку з невиконанням
рішення національного суду.

Отже, враховуючи зміст рішення
Європейського суду від 12 грудня 2013
року, а також те, що Європейський суд
ухвалив рішення за скаргою ОСОБА_2 лише
щодо невиконання рішення
Іванківського районного суду
Київської області від 19.04. 2010 року та
постанови Іванківського районного
суду Київської області від 10.11. 2010 року ,
а інші наведені у його скарзі доводи
ретельно розглянув і дійшов при цьому
висновку, що вони є явно
необґрунтованими та були відхилені
відповідно до підпункту «а» пункту 3 та
пункту 4 статті 35 Конвенції.

Обставини стосовно недотримання
Конвенції не були задоволені рішенням
Європейського суду та не вплинули на
зміст рішення про визнання порушення
щодо тривалого невиконання рішень
Іванківського районного суду
Київської області.

Відповідно, в межах виконання рішення
Європейського суду від 12 грудня 2013 року
у справі «Малахов та інші проти
України» (у даному рішенні фігурує
прізвище позивача) обов'язок держави
стосовно застосування додаткових
заходів індивідуального характеру
виникає лише щодо виконання
невиконання рішення Іванківського
районного суду Київської області від
19.04. 2010 року та постанови Іванківського
районного суду Київської області від
10.11. 2010 року.

Таким чином, судова колегія
апеляційної інстанції не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається позивач в
апеляційній скарзі, та вважає, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справі, яким надана
правильна правова оцінка на підставі
законодавства, яке врегульовує спірні
правовідносини.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає безпідставними
доводи апелянта, викладені в
апеляційній скаргзі, а тому вважає за
необхідне відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Іванківського
районного суду Київської області від 31
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.