Справа № 2а-4785/09/1770
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/72018/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2012

у справі № 2а-4785/09/1770

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3

до Державна податкова
інспекція у м. Рівному Рівненської
області

Державної податкової
служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_3 звернулась до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державна податкова інспекція у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення - рішення №
/1/22/513 від 03.06.2009 та № 2/1/0 від
05.06.2009.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 01.09.2009
позовні вимоги задоволено, визнано
недійсними та скасовано податкові
повідомлення - рішення: №/1/22/513 від
03.06.2009; №2/1/0 від 05.06.2009.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2012
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 01.09.2009
скасовано, прийнято нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції позивач
оскаржив її в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судом апеляційної інстанцій при
вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
планову документальну перевірку
фінансово-господарської діяльності
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.04.2007 по 31.12.2008 та складено акт від
20.05.2009.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення: №/1/22-513 від
03.06.2009, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання по податку на
прибуток іноземних юридичних осіб в
розмірі 44249, 40 грн.: основний платіж 14749,
80 грн., штрафні (фінансові) санкції 29499, 60
грн.; №2/0 від 05.06.2009, яким визначено
позивачу суму податкового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в розмірі
74843, 37 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян", пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9
Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб", пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону
України „Про податок на додану
вартість", п. 13.5 ст. 7 Закону України
„Про оподаткування прибутку
підприємств".

Відповідно до результатів
перевірки, чистий дохід позивача за
період з 01.04.2007 по 31.12.2007 становить 29622
грн., що на 10770 грн. більше, ніж
задекларовано.

А це є включенням в декларацію про
доходи перекручення даних, що привело
до заниження оподатковуваного доходу
за 2007 рік на 10770 грн., чим порушено ст. 13
Декрету Кабінету Міністрів України
„Про прибутковий податок з громадян"
№13-92 від 26.12.1992.

Згідно даних перевірки, валові
витрати позивача становлять 4520776, 21
грн., що на 488185, 79 грн. менше ніж
задекларовано.

Розбіжність в сумі витрат виникла
тому, що у 2008 році позивачем включено до
складу валових витрат суми коштів,
понесені на придбання продукції
(салати, селера, клубніка, перець), які
були вилучені з обігу у зв'язку з
непридатністю її для подальшої
реалізації (згідно пояснень платника у
зв'язку з простоями автомобілів при
перетині кордону, частка товарів була
зіпсована та непридатна була для
подальшої реалізації і вилучена з
обігу).

Крім того, в ході перевірки
встановлено, що позивачем зменшено
валові витрати на суму 454030, 79 грн.,
позивачем не правомірно включено до
складу валових витрат в 2008 році суми
коштів, оплачені, згідно платіжних
доручень № 426 від 19.11.2008 та № 429 від
20.11.2008 на загальну суму 454030,79 грн., за
товар (фрукти овочі) нерезиденту.

За період з 01.04.2007 по 31.12.2008
відповідачем здійснено виплати
доходів нерезиденту фірмі "TRANSPORT
MIEDZYNARODOWY", Польща в сумі 34800 Євро (245830
грн.), джерелом походження з України
(надання послуг: експедиційних та
організаційних, пов'язаних із
супроводженням і перевезенням
вантажів (фрахт) на території України
згідно 2 контрактів.

Відповідач листом за № 21265/22-529 від
13.05.2009 звернувся до позивача з
проханням надати Довідку, про
підтвердження резидентства
нерезидента-фірми "TRANSPORT MIEDZYNARODOWY",
Польща, за 2007 рік, 2008 рік.

До перевірки представлено
довідку №US.ІХ.491-567/АВ/2009 від 13.05.2009,
видану Казначейським Управлінням у
Сохачеві про те, що ОСОБА_6 (директор
фірми - "TRANSPORT MIEDZYNARODOWY", (Польща) є
платником податків у Казначейському
Управлінні у Сохачеві (Польща).

Згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону України
„Про оподаткування прибутку
підприємств", будь-які доходи, отримані
нерезидентом із джерелом їх походження
з України, від провадження
господарської діяльності (у тому числі
на рахунки нерезидента, що ведуться в
гривнях) оподатковуються у порядку і за
ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цієї статті під
доходами, отриманими нерезидентом із
джерелом їх походження з України, слід
розуміти роялті, фрахту та доходи від
послуг типу "інжиніринг".

Відповідно до п. 1.35.1 Закону
України „Про оподаткування прибутку
підприємств", фрахт - це винагорода
(компенсація), що сплачується за
договорами перевезення, найму або
піднайму судна або транспортного
засобу (їх частин) для цілей
перевезення вантажів та пасажирів
морськими або повітряними суднами та
перевезення вантажів залізничним або
автомобільним транспортом.

Доходи нерезидентів, отримані як
фрахт, відповідно до положень пп. 1.35.2 п.
1.35 ст. 1 зазначеного Закону
оподатковуються за правилами,
визначеними пунктом 13.5 статті 13 цього
Закону, згідно з яким сума фрахту, що
сплачується резидентом нерезиденту за
договорами фрахту, оподатковується за
ставкою 6 відсотків у джерела виплати
таких доходів за рахунок цих доходів.

З огляду на зазначене, суд
апеляційної інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що сума
фрахту оподатковується незалежно від
території здійснення нерезидентом
цієї діяльності.

Визначальним для оподаткування у
спірній ситуації є власне доходи,
отримані нерезидентом із джерелом їх
походження з України, в розумінні п. 13.1
ст. 13 Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств".

Контракти з експедиційних послуг,
пов'язаних із супроводженням і
перевезенням вантажів (фрахт) на
території України з фірмою "TRANSPORT
MIEDZYNARODOWY" (Республіка Польща), а не з ПП
Мірослав Грушецьки, помилково
позивачем включено до валових витрат,
які не використовувались в
господарській діяльності.

Сума податку з доходів фізичних
осіб позивача за 2007 рік по результатах
перевірки становить 4443, 30 грн.

Валові витрати за 2008 рік згідно
даних перевірки становлять 4520776, 21 грн.,
що на 488185, 79 грн. менше ніж
задекларовано.

Розбіжність в сумі витрат виникла
тому, що у 2008 році позивачем включено до
складу валових витрат суми коштів,
понесені на придбання продукції
(салати, селера, клубніка, перець), які
були вилучені з обігу у зв'язку з
непридатністю її для подальшої
реалізації.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що корегування даних
обліку позивачем не проводилось.

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції стосовно
того, що позивачем включено до валових
витрат вартість товарів, які не
використані в господарській
діяльності.

Чистий дохід позивача за період з
01.01.2008 по 31.12.2008 становить 534960,79 грн., що
на 488185, 79 грн. більше, ніж
задекларовано,а це є включенням в
декларацію про доходи перекручення
даних, що привело до заниження
оподатковуваного доходу за 2008 рік на
488185, 79грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2012 у
справі № 2а-4785/09/1770 слід відхилити, а
судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2012 у
справі № 2а-4785/09/1770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко