Справа № К/9991/15737/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/15737/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Ясинуватському районі Донецької
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Авдіївського міського суду Донецької
області від 25 листопада 2010 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого
2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Ясинуватському районі
Донецької області (далі УПФ) про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок його пенсії у
відповідності до статті 8 Закону
України від 2 вересня 2008 року № 345-VІ
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» (далі Закон № 345-VІ).

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що відповідач
протиправно не зарахував до пільгового
стажу періоди роботи позивача у зв'язку
з не проведенням атестації робочих
місць та відмовив йому у перерахунку
пенсії у відповідності до статті 8
Закону № 345-VІ.

Вважаючи це порушенням своїх прав,
ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Авдіївського міського суду
Донецької області від 25
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними рішення скасувати та задовольнити
позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачу, з 1999 року
призначена пенсія на пільгових умовах,
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України від 58 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
(далі Закон № 1788-ХІІ).

Починаючи з 16 вересня 2008 року УПФ
здійснило перерахунок пенсії позивача
у відповідності до вимог статті 8
Закону № 345-VІ, однак, в результаті
проведеної відповідачем перевірки,
було з'ясовано, що відомості про
проведення атестації робочих місць у
періоди роботи ОСОБА_4 з 8 липня 1993
року по 14 серпня 1994 року, з 12 січня по 31
липня 1995 року, з 1 серпня 1995 року по 14
лютого 1997 року та з 3 березня 1997 року по
29 травня 1997 року відсутні, а тому
УПФ не зарахувало позивачу вказані
періоди роботи до пільгового стажу,
внаслідок чого його тривалість
становила 12 років 4 місяці та 6 днів.

Зважаючи на вищезазначене, відповідач
відмовив у перерахунку пенсії,
відповідно до статті 8 Закону № 345-VІ.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій, на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що підстави
для перерахунку пенсії, згідно вимог
статті 8 Закону № 345-VІ, відсутні, а тому
відповідач, відмовляючи у здійсненні
такого, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Так, відповідно до пункту «а» частини 1
статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше
7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Як правильно встановлено судами,
позивачу, починаючи з 1999 року,
призначена і виплачується пенсія
згідно вимог вищезазначеної статті.

Разом з тим, 2 вересня 2008 року був
прийнятий Закон України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці».

Дія цього Закону, за приписами статті 1,
поширюється на працівників, які
видобувають вугілля, залізну руду, руди
кольорових і рідкісних металів,
марганцеві та уранові руди,
працівників шахтобудівних
підприємств, які зайняті на підземних
роботах повний робочий день, та
працівників державних воєнізованих
аварійно-рятувальних служб (формувань)
у вугільній промисловості - за Списком
№ 1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженим
Кабінетом Міністрів України (далі -
шахтарі), та членів їх сімей.

Також, статтею 8 Закону № 345-VІ були
встановлені особливості пенсійного
забезпечення вищезазначених осіб, а
саме, мінімальний розмір пенсії
шахтарям, які відпрацювали на
підземних роботах не менш як 15 років
для чоловіків та 7,5 років для жінок за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
встановлюється незалежно від місця
останньої роботи, у розмірі 80 відсотків
середньої заробітної плати шахтаря,
але не менш як три розміри прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, які
втратили працездатність. Для
обчислення розміру пенсій за віком за
кожний повний рік стажу роботи на
підземних роботах до страхового стажу
додатково зараховується по одному
року.

Водночас, згідно пункту 10 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 1 грудня
2005 року за № 1451/11731, для підтвердження
стажу роботи зі шкідливими і важкими
умовами праці необхідно подати трудову
книжку із оформленими належним чином
записами про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993
року № 637.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до
Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Законів №
1788-ХІІ та № 345-VІ, а також Порядку дає
підстави дійти висновку, що
необхідними умовами для виникнення у
особи права на пенсійне забезпечення,
відповідно до статті 8 Закону № 345-VІ
є формальна констатація факту
перебування особи на посаді або
виконання нею робіт, що містяться у
списку № 1, а також документальне
підтвердження зайнятості працівника
за відповідною професією за
результатами атестації умов праці, яке
полягає у наявності результатів
атестації відповідного робочого місця
за умовами праці. Документами, які
підтверджують результати атестації
робочого місця за умовами праці, можуть
бути: карта умов праці, наказ по
підприємству про затвердження
переліку робочих місць, виробництв,
професій і посад з пільговим пенсійним
забезпеченням працівників; трудова
книжка із записом про витяг із
зазначеного наказу або з додатком
такого витягу.

Оскільки відомості щодо проведення
атестації робочих місць, у спірні
періоди роботи позивача, в матеріалах
справи відсутні, суди дійшли
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову.

За таких обставин, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Авдіївського міського суду
Донецької області від 25 листопада 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало