Справа № 2а-69/08
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/33695/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну
скаргуПриватного підприємця ОСОБА_2

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2009

у справі №2-а-69/2008

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_2

до 1) Державного податкового
ревізора-інспектора Іщенка Івана
Валерійовича, 2) Державного податкового
ревізора-інспектора Темнікова
Олександра Олександровича

третя особа Державна податкова
адміністрація у Херсонській області

про визнання неправомірними дій
посадових осіб та визнання незаконним
акту перевірки, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комсомольського районного
суду м.Херсона від 23.06.2008 позов
задоволено. Визнано дії посадових осіб
ДПА України у Херсонській області
Іщенка Івана Валерійовича та Темнікова
Олександра Олександровича по
складанню акта перевірки за №002636 (21220020)
від 04.01.2008 протиправними. Скасовано акт
перевірки №002636 (21220020) від 04.01.2008 як
незаконний.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2009
постанову Комсомольського районного
суду м.Херсона від 23.06.2008 скасовано,
прийнято нову про відмову в позові.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачі по справі -
старший державний ревізор-інспектор
ДПА у Херсонській області Іщенко І.В. та
старший державний податковий
ревізор-інспектор ДПА у Херсонській
області Темніков О.О. були направлені
на проведення перевірки ПП ОСОБА_2 на
підставі наказів від 03.10.2005 та 19.10.2006 та
направлення №67/235та №65/235 від 02.01.2008, а
також затвердженого головою ДПА у
Херсонській області графіку перевірок.

За наслідками проведеної перевірки
складено акт щодо контролю за
дотриманням вимог чинного
законодавства у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг
суб?єктами підприємницької діяльності
№21220020/0235 від 04.01.2008.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, обґрунтовував свої
висновки тим, що ст.11-1 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» перевірки в межах
повноважень податкових органів,
визначених Законом України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», відносить до позапланових, у
зв?язку з чим у відповідачів були
відсутні правові підстави для
проведення перевірки. Позивач
скористався правом, наданим ст.11-2
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» щодо недопуску
посадових осіб відповідача до
проведення перевірки, у зв?язку з чим
складений акт перевірки є незаконним.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
обґрунтовував свої висновки тим, що
підстави та порядок проведення
органами державної податкової служби
планових та позапланових виїзних
перевірок стосовно своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів визначається
ст.11-1 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні».
Враховуючи, що суб?єктами владних
повноважень не проводилась перевірка
стосовно своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати
позивачем податків і зборів, суд першої
інстанції необґрунтовано зробив
висновок, що проведення контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обліку є позаплановою перевіркою, яка
здійснюється на підставі
індивідуального наказу керівника. Крім
того, акт перевірки не породжує
правових наслідків, а лише фіксує факт
правопорушення.

Судова колегія погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
що акт перевірки, в якому відображено
узагальнений опис виявлених
перевіркою порушень законодавства, що
в свою чергу відповідає встановленим
правилам складання акта перевірки, не є
правовим документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Акт перевірки є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу, а тому
оцінка акта (в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки) може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта, або у випадку
можливого використання такого акта, як
доказу вчинення правопорушення при
розгляді відповідного спору.

Разом з тим, перевірки з питань
здійснення контролю за дотриманням
суб'єктами господарювання
встановленого порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій,
проводяться відповідно до повноважень
органів державної податкової служби,
визначених Законом України «Про
державну податкову службу в Україні»
(чинному на час виникнення спірних
правовідносин).

Зокрема, пунктом 2 ст. 11 цього Закону
встановлено, що органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати контроль за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги),
наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності, ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону.

Загальні умови і порядок контролю за
додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги) встановлені Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». Так, статтями 15 та 16 Закону
визначено, що контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок.

При здійсненні контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги), органи
державної податкової служби керуються
вимогами Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яким контроль за проведенням
готівкових розрахунків покладено на
органи державної податкової служби,
статтею 11-2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні», в
частині дотримання умов допуску
посадових осіб органів державної
податкової служби до проведення
планових та позапланових перевірок та
чинними наказами Державної податкової
адміністрації України.

Платник податків, який вважає
порушеним порядок та підстави
призначення перевірки щодо нього, має
захищати свої права шляхом не допуску
посадових осіб до такої перевірки.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач скористався
правом, наданим йому статтею 11-2 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» та не допустив посадових
осіб відповідача до перевірки.

Суд апеляційної інстанції зазначених
обставин не спростував, та не надав
оцінки діям відповідача по складанню
акта перевірки для прийняття
відповідного рішення без фактичного
проведення перевірки.

Порядок оформлення результатів
невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок з
питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації України від
10.08.2005 № 327 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за
№ 925/11205, відповідно до п. 1.11 якого
передбачено складання посадовими
особами податкового органу акту
відмови від допуску до перевірки, утім
не передбачено складання акту
перевірки.

У разі недопуску посадових осіб до
перевірки правових підстав вважати, що
перевірка проведена немає, адже
проведення перевірки як контролюючого
заходу передбачає такі етапи:
встановлення підстав для проведення
перевірки; прийняття контролюючим
органом рішення про проведення
перевірки; допуск до перевірки;
вивчення наданих платником податків
документів та інших матеріалів;
оформлення результатів перевірки.

Тільки реалізація зазначених етапів
означає проведення перевірки як
юридичного факту, на підставі якого
контролюючий орган може зробити
висновок про наявність правопорушення
та винести відповідне рішення.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
апеляційний розгляд здійснюється за
правилами розгляду справи судом першої
інстанції з урахуванням особливостей,
встановлених цією главою (главою 1
«Апеляційне провадження»).

Виходячи із приписів п. 1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст.
161 Кодексу адміністративного
судочинства України під час прийняття
постанови суд вирішує чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи та докази на їх
підтвердження, та яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин.

Суд апеляційної інстанції не перевірив
правильності встановлених судом
першої інстанції обставин щодо
відсутності фактичного проведення
посадовими особами відповідача
перевірки, внаслідок їх не допуску до
перевірки, та як наслідок
правомірності дій посадових осіб
відповідача по складанню акта
перевірки, не дослідив доводів сторін
та постановив рішення без встановлення
обставин у справі, які б мали бути
підтверджені доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення спору, згідно з
ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування судового рішення і
направлення справи на новий розгляд.

При новому апеляційному розгляді
справи суду слід врахувати викладене,
всебічно і повно перевірити доводи, на
яких ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, і, в
залежності від встановлених обставин,
вирішити спір у відповідності із
нормами законодавства, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2009
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун