Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/48447/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Дочірнього підприємства
«Луцьке бюро подорожей та екскурсій»
до Луцької міської ради, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування
розпорядження та зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційними скаргами
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 1 березня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року Дочірнє підприємство
«Луцьке бюро подорожей та екскурсій»
звернулось з позовом до Луцької
міської ради, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про скасування розпорядження
міського голови від 24 січня 2011 року № 22
«Про внесення змін в розпорядження
міського голови від 3 грудня 2010 року №
586 «Про надання права на здійснення
пасажирських перевезень у м. Луцьку» та
зобов'язання відповідача надати
позивачу право на здійснення
пасажирських перевезень за маршрутами
№ 8 «Карбишева - Центральний ринок» і
№ 10 «Шота Руставелі - Конякіна» у м.
Луцьку.

В обґрунтування позову посилався на те,
що спірне розпорядження відповідача
прийнято з порушенням вимог статті 19
Конституції України та чинного, в
період спірних правовідносин,
законодавства, а тому порушує права
позивача і підлягає скасуванню, у
зв'язку з чим просив про задоволення
позову.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 1
березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року, позов задоволено частково, спірне
розпорядження скасовано, а в
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

У касаційних скаргах треті особи,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просять
оскаржувані судові рішення скасувати
та відмовити у позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів, в межах статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України, дійшла висновку
про відхилення скарг з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для їх
скасування відсутні, з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позов суди на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що рішення відповідача не відповідає
вимогам закону.

Як встановлено судами, рішенням
конкурсного комітету з визнання
переможців конкурсів на перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування в м. Луцьку від
24 листопада 2010 року затверджено
нарахування балів
перевізникам-претендентам з
використанням бальної системи їх
пропозицій, зокрема визначено позивача
переможцем конкурсу по маршруту № 8
«Карбишева-Центральний ринок» та № 10
«Шота Руставелі-Конякіна» м. Луцьк.

На виконання рішень конкурсного
комітету Луцьким міським головою
прийнято розпорядження від 3 грудня 2010
року № 586 «Про надання права на
здійснення пасажирських перевезень у
м. Луцьку», яким позивачу надано право
на здійснення перевезення пасажирів на
вищезазначених маршрутах.

17 січня 2011 року, прокуратурою м. Луцька
на адресу виконавчого комітету Луцької
міської ради направлено протести на
рішення конкурсного комітету від 24
листопада 2010 року, які мотивовані тим,
що згадане рішення є незаконним та
підлягає скасуванню, у зв'язку з
поданням позивачем недостовірної
інформації про середньомісячний
рівень заробітної плати водіїв
підприємства за 6 місяців до оголошення
конкурсу.

За наслідками розгляду протестів
прокуратури, Луцький міський голова
видав оскаржуване розпорядження, яким
надав право на здійснення перевезень
пасажирів третім особам, на
автобусному маршруті «Шота Руставелі -
Конякіна» у м. Луцьку ОСОБА_5, а на
автобусному маршруті № 8
«Карбишева-Центральний ринок» ОСОБА_4,
які зайняли друге місце.

Так, відповідно до статті 7 Закону
України від 24 вересня 2008 року № 586-VI
«Про автомобільний транспорт» (далі -
Закон № 586-VI) організація пасажирських
перевезень на міських автобусних
маршрутах загального користування
покладається на виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради
відповідного населеного пункту.

Умови та порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування
регулюються Законом № 586-VI та
Порядком проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2008 року
№1081 (далі - Порядок № 1081).

За визначенням абзацу 4 пункту 2 Порядку
№ 1081 організатор - орган виконавчої
влади, виконавчий орган сільської,
селищної і міської ради.

У відповідності до вимог абзацу 4
пункту 4 Порядку № 1081 організатором на
автобусному маршруті загального
користування є, зокрема, виконавчий
орган сільської, селищної, міської ради
відповідного населеного пункту - на
автобусному маршруті, що проходить у
межах населеного пункту (міський
маршрут).

Рішенням виконавчого комітету Луцької
міської ради від 14 жовтня 2010 року № 659-1
затверджено Порядок проведення
конкурсу на перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування у м. Луцьку, згідно якого
виконавчий комітет Луцької міської
ради є організатором перевезень
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування в м. Луцьку.

Конкурсний комітет, у розумінні абзацу
3 пункту 2 Порядку № 1081, це постійний або
тимчасовий орган, утворений
організатором для розгляду конкурсних
пропозицій та прийняття рішення про
визначення переможця конкурсу.

За правилами пункту 51 Порядку № 1081,
рішення конкурсного комітету щодо
визначення переможця конкурсу
вводяться в дію наказом (постановою або
іншим розпорядчим документом)
організатора протягом не більш як 10
робочих днів з дня проведення конкурсу.

На виконання цього пункту, Луцьким
міським головою прийнято
розпорядження від 3 грудня 2010 року № 586.

Водночас, згідно приписів абзацу 2
пункту 53 Порядку № 1081 у разі письмової
відмови перевізника-претендента, який
став переможцем конкурсу, від
укладення з організатором договору
(одержання дозволу) договір
укладається (дозвіл видається) з
перевізником-претендентом, який посів
друге місце.

Крім того, у відповідності до положень
пункту 54 Порядку № 1081 організатор має
право не вводити в дію рішення
конкурсного комітету стосовно окремих
конкурсів у разі виявлення та
підтвердження фактів подання
перевізником-претендентом, який за
результатами конкурсу визнаний
переможцем конкурсу, недостовірної
інформації. У такому разі
перевізнику-претенденту, який подав
недостовірну інформацію, не
повертається плата за участь у
конкурсі, а надсилається відповідне
повідомлення протягом 30 днів з дня
проведення конкурсу.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм
Закону № 586-VI та Порядку № 1081, колегія
суддів зазначає, що відповідач, у
даному випадку, мав лише право не
вводити в дію рішення конкурсного
комітету, а пункт 53 Порядку № 1081
застосуванню не підлягає, оскільки
переможець конкурсу на надавав
письмової відмови від укладення з
організатором договору.

За таких обставин, суди дійшли
правильного висновку щодо наявності
підстав для часткового задоволення
позову, визнання незаконним спірного
рішення і його скасування, оскільки
відповідач приймаючи таке, діяв
всупереч вимог вищенаведених норм
матеріального права.

Враховуючи зазначене, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційних скарг їх висновків не
спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судових
рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4
відхилити, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 1 березня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало