Справа № 823/1890/14
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/1890/14
інстанції: Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
16 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області про визнання протиправними та
скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ФОП ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом, у якому просила
визнати неправомірними та скасувати
постанови Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області від 19 березня 2014 року №№ 027183,
027184, 027196.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року в задоволенні вказаного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
не використовує у своїй господарській
діяльності транспортного засобу
Мерседес-Бенс, номерний знак НОМЕР_1.
Також позивач вказує на те, що під час
проведення перевірки другий водій був
відсутній з об'єктивних причин. Крім
того, апелянт посилається на наявність
недоліків у оформленні документів,
складених під час проведення
перевірки. Апелянт також зазначив, що
судом першої інстанції не було надано
оцінку доводам про недотримання
відповідачем обмежень щодо
періодичності проведення фактичних
перевірок.

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ФОП ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року - без змін виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що постановами
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області від 19 березня
2014 року №№ 027183, 027184, 027196 на позивача
були накладені
адміністративно-господарські штрафи
за порушення Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із вказаними
постановами, ФОП ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
порушення позивачем вимог Закону
України «Про автомобільний транспорт»
підтверджується письмовими доказами,
які приєднані до матеріалів справи.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Згідно постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 027183 від 19 березня 2014 року позивачем
було порушено ст. 35 Закону України «Про
автомобільний транспорт», відповідно
до якої перевезення пасажирів на
маршруті протяжністю понад 500 км. одним
водієм забороняється. У зв'язку з цим на
ФОП ОСОБА_2 було накладено штраф,
передбачений абз. 9 ч. 1 ст. 60 вказаного
Закону, у розмірі 510 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
скасування вказаної постанови, позивач
посилалася на те, що під час проведення
фактичної перевірки було зроблено
помилковий висновок про перевезення
пасажирів лише одним водієм. За
твердженням позивача інший водій
перебував за межами салону автобуса,
оскільки посадка пасажирів не
закінчилася. Згідно пояснень ФОП
ОСОБА_2 інший водій під час проведення
перевірки перебував у кафе за адресою:
АДРЕСА_1.

Разом з тим, водій, який був присутній
під час перевірки, в акті про
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт від час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом від 05 лютого 2014 року
зазначив, що інший водій відлучився на
20 хв., оскільки проживає у м.
Кіровограді.

Під час розгляду та вирішення даної
справи суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що зазначені
розбіжності в поясненнях водія та
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дають підстави для
висновку про те, що перевезення
пасажирів на відповідному маршруті
здійснювалося одним водієм.

Також колегія суддів вважає, що у разі
фактичного здійснення перевезення
пасажирів двома водіями, ОСОБА_3 не був
позбавлений можливості зазначити в
акті від 05 лютого 2014 року прізвище
такого водія, а також забезпечити його
явку до місця перевірки з метою
спростування висновку перевіряючих
про порушення ст. 35 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Згідно постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 027184 від 19 березня 2014 року позивачем
було порушено ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме -
неоформлені (відсутні) заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР відповідно до вимог наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України № 385 від 24 червня 2010 року. У
зв'язку з цим на ФОП ОСОБА_2 було
накладено штраф, передбачений абз. 3 ч. 1
ст. 60 вказаного Закону, у розмірі 1700 грн.
00 коп.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
скасування вказаної постанови, позивач
посилалася на те, що вона винесена на
підставі неналежним чином оформленого
акту про проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт від час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
від 07 лютого 2014 року. Зокрема, апелянт
вказує на те, що у вказаному акті не
зазначено номер дорожнього листа та у
графі, призначеній для відображення
виявленого під час перевірки порушення
вказано: «передбачене ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
та не зазначено в чому саме полягає
таке порушення.

Дослідивши акт перевірки від 07 лютого
2014 року колегія суддів встановила, що в
ньому належним чином відображений
зміст встановленого порушення та
зазначено, що позивачем не оформлені
заповнені тахокарти у кількості, що
передбачена ЄУТР та бланк
підтвердження діяльності на водія
ОСОБА_3

Форма акту проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
визначена у додатку № 3 до Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженого постановою КМ України
від 08 листопада 2006 року № 1567.

Згідно вказаної форми, у акті можуть
бути зафіксовані порушення,
відповідальність за які передбачена
ст. 60 Закону України «Про автомобільний
транспорт», а також інші
правопорушення, для відображення яких
містяться окремі графи, а саме - «Під
час перевірки виявлено порушення» та
«у тому числі порушення,
відповідальність за які передбачена
ст. 60 Закону України «Про автомобільний
транспорт».

Оскільки 07 лютого 2014 року відповідачем
було встановлено порушення,
відповідальність за яке передбачена
ст. 60 Закону України «Про автомобільний
транспорт», то зміст вчиненого
правопорушення ним було правомірно
розкрито лише у другій графі.

Згідно постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 027196 від 19 березня 2014 року позивачем
було порушено ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме -
неоформлено договір із замовником
транспортних послуг, документ, що
засвідчує оплату транспортних послуг,
ліцензійна картка, договір (поліс)
обов'язкового особистого страхування.
У зв'язку з цим на ФОП ОСОБА_2 було
накладено штраф, передбачений абз. 3 ч. 1
ст. 60 вказаного Закону, у розмірі 1700 грн.
00 коп.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
скасування вказаної постанови, позивач
посилалася на те, що вона здійснює
господарську діяльність із
внутрішнього перевезення пасажирів
автобусами виключно із використанням
автобуса Мерседес-Бенс із
реєстраційним номером НОМЕР_3, в той час
як в акті перевірки від 28 січня 2014 року
та постанові № 027196 від 19 березня 2014
року зазначено, що порушення було
виявлене при перевірці автобуса із
реєстраційним номером НОМЕР_2. Згідно
пояснень позивача, вказаний автобус
належить її сину - ОСОБА_4 та нею в
господарській діяльності не
використовується.

Висновок суду першої інстанції та
відповідача про те, що порушення,
викладене в акті від 28 січня 2014 року,
було допущено саме ФОП ОСОБА_4, а не
іншою особою, обґрунтований тим, що:

- згідно полісу № АС/6657841 обов'язкового
страхування цивільної правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, де забезпеченим
транспортним засобом є Мерседес-Бенс
із реєстраційним номером НОМЕР_2,
страховиком є позивач;

- водій автобуса Мерседес-Бенс із
реєстраційним номером НОМЕР_2 - ОСОБА_3
перебуває у трудових відносинах із ФОП
ОСОБА_2;

- дорожні листи на автобуси
Мерседес-Бенс із реєстраційним номером
НОМЕР_2 та НОМЕР_3 містять відмітки
однієї установи про інструктаж водія -
ПАТ «АТП 13058;

- власник автобуса ОСОБА_4 не отримував
ліцензії на здійснення такого виду
діяльності, як надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом.

Позивач обґрунтовано вказує на те, що
кожна із зазначених обставин сама по
собі не є доказам здійснення
перевезень автобусом Мерседес-Бенс із
реєстраційним номером НОМЕР_2 саме ФОП
ОСОБА_4

Разом з тим, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції та відповідача про те, що у
своїй сукупності зазначені обставини
вказують на те, що 28 січня 2014 року
послуги з перевезення зазначеним
автобусом надавала саме ФОП ОСОБА_4

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції було винесене законне
і обґрунтоване рішення про відмову в
задоволенні адміністративного позову
ФОП ОСОБА_2 про скасування постанов
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області від 19 березня
2014 року №№ 027183, 027184, 027196.

Як на підставу для скасування
постанови суду від 16 липня 2014 року
позивач посилається на те, що судом
першої інстанції не було враховано
вимоги абз. 2 п. 13 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
КМ України від 08 листопада 2006 року № 1567,
згідно якого щотижневий графік
складається з урахуванням проведення
рейдових перевірок не частіше ніж один
раз на квартал.

Вказані доводи позивача колегія суддів
вважає необґрунтованими, адже вимоги
про визнання протиправними дій
відповідача щодо проведення рейдових
перевірок в межах даної справи ФОП
ОСОБА_2 не заявляла.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
позивача не спростовують висновки суду
першої інстанції, викладені в
постанові від 16 липня 2014 року, та не
можуть бути підставами для її
скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 -
відмовити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.