Справа № 810/4796/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4796/14
інстанції: Головенко О.Д.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Києво - Святошинському районі
Головного Управління Міндоходів у
Київській областіна постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бізнес Сантіс» до
Державної податкової інспекції у Києво
- Святошинському районі Головного
Управління Міндоходів у Київській
області про визнання дій
протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив: визнати протиправними
дії ДПІ у Києво-Святошинському районі
ГУ Міндоходів у Київській області по
складанню акта від 11.07.2014 № 337/22-03/38930876
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Бізнес Сантіс»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах із
контрагентами - покупцями та
контрагентами - постачальниками за
лютий - березень 2014 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2014 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Як свідчать обставини справи,
співробітниками оперативного
управління ГУ Міндоходів у Київській
області в ході виконання доручення від
06.05.2014 № 635/7/11-28-09-03-06, наданого СУ ФР ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області,
здійснено виїзд на юридичну адресу
позивача. В ході обстеження території
за даною адресою, встановлено, що там
знаходиться ВК «Промбуд», директору та
головному бухгалтеру останнього
нічого не відомо про ТОВ «Бізнес
Сантіс», що призвело до висновків, що
ТОВ «Бізнес Сантіс» за юридичною
адресою не знаходиться.

На підставі того, що позивач не
знаходиться за місцем реєстрації, в
зв'язку з чим немає можливості провести
звірку, відповідно до п.п. 4.4 Наказу від
22.04.2011 № 236 «Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
організацій та проведення органами ДПС
зустрічних звірок», відповідачем було
проведено перевірку в приміщенні ДПІ у
Києво - Святошинському районі за
наявних баз даних ДПІ, податкових
декларацій платника та складено акт
від 11.07.2014 № 337/22-03/38930876 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Бізнес Сантіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах із
контрагентами-покупцями та
контрагентами-постачальниками за
лютий - березень 2014 року.

Зі змісту акту перевірки, перевіряючи
дійшли висновку про те, що відсутність
первинних документів та посадових осіб
за юридичною адресою, які могли б
надати пояснення стосовно
фінансово-господарської діяльності
підприємства, свідчить про відсутність
факту здійснення
фінансово-господарських операцій ТОВ
«Бізнес Сантіс» за період лютий -
березень 2014 року, а податковий кредит
та податкові зобов'язання сформовано
шляхом маніпулювання податковою
звітністю, а отже вбачається штучне
формування звітності спрямованої
виключно для надання податкової вигоди
третім особам, що свідчить про не
можливість підтвердження реальності
здійснення операцій товарного
характеру як при придбанні так і при
реалізації в подальшому.

Однак, позивач вважаючи, що податковим
органом спірна звірка проведена у
спосіб, не передбачений діючим
законодавством, зі складанням за
результатом проведених дій акту
невстановленої форми, що містить в собі
висновки, які суперечать цілям та
завданням проведення звірок, оскільки
останні, за змістом положень
Податкового кодексу України, не є
перевірками, Товариство звернулось з
відповідним позовом до суду.

Задовольняючи вимоги
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
викладені в акті про неможливість
проведення перевірки висновки суб'єкта
владних повноважень про нереальність
здійснення господарських операцій та
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні та продажу товарів (робіт,
послуг) за лютий - березень 2012 року,
зроблені з перевищенням компетенції
органу державної податкової служби, а
тому, такі дії є протиправними.

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є не вірною з огляду
на наступне.

Відповідно до пункту 73.5 статті 73
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право з метою отримання податкової
інформації проводити зустрічні звірки
суб'єктів господарювання щодо платника
податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17
Податкового кодексу України надано
право платникам податків оскаржувати в
порядку, встановленому цим Кодексом,
рішення, дії (бездіяльність)
контролюючих органів (посадових осіб).

Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження: дій службової особи
податкового органу, які пов'язані з
порушенням порядку проведення
перевірки; дій, які полягають у
перевищенні повноважень службовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу; дій
щодо проведення перевірки без
установлених законом підстав та/або з
порушенням вимог чинного
законодавства тощо.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.04.2011 року №
236 затверджено Методичні рекомендації
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок. Відповідно до
пункту 4.4 цих Методичних рекомендацій у
разі встановлення фактів, що не дають
змогу провести зустрічну звірку
суб'єкта господарювання, зокрема у
зв'язку із зняттям з обліку,
встановленням відсутності суб'єкта
господарювання та/або його посадових
осіб за місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання,
реєструє його у Журналі реєстрації
довідок про результати проведення
зустрічної звірки (актів про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, неявки
для підписання, відмови від писання
Довідки про результати проведення
зустрічної звірки) та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами ДПС України. При подальшому
залученні суб'єкта господарювання
(посадових осіб суб'єкта
господарювання) до проведення
зустрічної звірки відповідальний
підрозділ органу ДПС забезпечує
проведення такої звірки.

Зі змісту викладеного випливає, що дії
з оформлення результатів зустрічної
звірки актом про неможливість
проведення зустрічної звірки є, по
суті, виконанням службовими особами
своїх обов'язків, а самі по собі
висновки вказаного акту не створюють
відносин владного підпорядкування, що
є необхідною ознакою публічно-правових
відносин. Проведення зустрічних звірок
є лише процедурним заходом зі збору
податковим органом інформації щодо
дотримання платником податкового
законодавства у рамках податкового
контролю.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених
приписів до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, позаяк підставою для
звернення особи за до суду з позовом є
її суб'єктивне уявлення, особисте
переконання в порушенні прав чи свобод.
Однак обов'язковою умовою здійснення
такого захисту судом є об'єктивна
наявність відповідного порушення
права або законного інтересу на момент
звернення до суду.

Оскільки дії зі складення зазначених
актів не відповідають критерію
юридичної значимості, не створюють для
платника жодних правових наслідків у
вигляді виникнення, зміни або
припинення його прав та не породжують
для нього будь-яких обов'язків, то такі
дії не підлягають оскарженню в порядку
адміністративного судочинства.

Слід зауважити, що наведена правова
позиція викладена в судових актах
Вищого адміністративного суду України,
зокрема: від 25.03.2014 (справа за №К/800/16319/13)
від 23.07.2014 (справа за № К/800/27922/14
(826/856/14-а), від 20.08.2014 (справа за №
К/800/29668/14) та від 21.10.2014 (справа за №
К/800/58055/13 (826/2574/13-а).

Отже, з урахуванням викладеного, після
детального з'ясування обставин справи
та аналізу законодавчих норм, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що акт перевірки та
викладені у ньому факти та висновки не
можна розглядати як рішення суб'єкта
владних повноважень, що породжує для
суб'єкта господарювання певні правові
наслідки. Відповідно до пункту 3
розділу 1, пункту 7 розділу 4 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації №
984 від 22 грудня 2010 року та
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
34/18772, акт є виключно носієм доказової
інформації про виявлені податковим
органом під час проведення перевірки
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання, обов'язковим
документом, на підставі якого
приймається відповідне рішення
контролюючого органу, тобто, він не є
обов'язковим до виконання та не тягне
сам по собі для платника податків
правових наслідків.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: 1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки, судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
зв'язку з цим виникає необхідність у
частковому задоволені апеляційної
скарги та відповідно у скасуванні
постанови Київського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2014 року в окремій його частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Києво -
Святошинському районі Головного
Управління Міндоходів у Київській
області - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2014 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бізнес Сантіс» до
Державної податкової інспекції у Києво
- Святошинському районі Головного
Управління Міндоходів у Київській
області про визнання дій протиправними
- відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.