Справа № 2а-7917/11
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/21610/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
місті Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року та постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 21
лютого 2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача - УПФ
України в місті Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської щодо відмови
в призначенні пільгової пенсії за
Списком № 1 з 25.06.2010 року, зобов'язати
відповідача здійснити призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком №1 з 25 червня 2010 року.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 21
лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року, адміністративний позов
задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що на день подання
позивачем заяви про призначення йому
пенсії за віком на пільгових умовах
були наявні всі умови, що дають право на
її призначення, визначені п. «а» ч. 1 ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанції,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, про ухвалення нової постанови
про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що відсутні підстави для
повторного призначення позивачу
пільгової пенсії за Списком № 1,
оскільки така вже призначена на
виконання постанови Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 02.09.2010
року з 20.04.2011 року.

Касаційний розгляд справи проведено в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

05.06.2010 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
йому пенсії на пільгових умовах за
Списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 16.01.2003 року № 36, однак відповідач
відмовив йому у зв'язку з відсутністю
необхідних документів, що
підтверджують пільговий стаж позивача
за період з з 04.03.1982 року по 19.08.1982 року
та з 21.04.1984 року по 17.06.1986 року.

У період з 04.03.1982 року по 19.08.1982 року та з
21.04.1984 року по 17.06.1986 року позивач
працював у ремонтно-механічному цеху з
виробництва двоокису кремнію
слюсарем-ремонтником та був зайнятий
на ремонті, профілактиці та
обслуговуванні технологічного
устаткування четвертого розряду.

Згідно з довідкою ВАТ «Оріана», що є
правонаступником виробничого
об'єднання «Хлорвініл» № 197 від 14
травня 2010 року ОСОБА_4 у періоди з 01
березня по 14 вересня 1987 року та з 23
серпня 1988 року по 29 жовтня 1990 року
працював повний робочий день у галузі
хімічного виробництва на посаді
слюсаря-ремонтника, що передбачена
Списком № 1 розділом VIII Підрозділом 1
Постановою Ради Міністрів СРСР 22.08.56
року № 1173 та пільговий стаж становить 2
роки 8 місяців.

Відповідно до довідки № 198 від 14 травня
2010 року, до якої додано Наказ № 150 від 11
листопада 1993 року про атестацію
робочих місць ОСОБА_4 працював з 01
червня 1992 року по 06 квітня 1993 року
повний робочий день піскострумником по
Списку № 1, розділ ХХІІІ, КП 18,
затвердженому постановою Ради
Міністрів СРСР від 26.01.91 р. № 10,
пільговий стаж становить 10 місяців 5
днів.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Частиною 3 статті 159 КАС України
встановлено, що обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції вважає, що при
розгляді справи судами першої та
апеляційної інстанцій не дотримано
вимог процесуального права від яких
прямо залежало правильне по суті
вирішення справи.

Суди попередніх інстанцій в своїх
рішеннях покликались на те, що у
відповідача був наявний пільговий
стаж, що дає право на призначення
пенсії відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

В свою чергу, як вбачається із рішення
Калуського міськрайонного суду від
02.09.2010 року, залишеного без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2011 року,
у справі № 2-1640/2010 (а.с. 7-9, 30-32) між
сторонами наявний спір щодо
зарахування певного періоду роботи
позивача до пільгового, який надає
право на призначення пенсії відповідно
до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Вказані судові
рішення були оскаржені відповідачем до
Вищого адміністративного суду України,
що підтверджується копією ухвали про
відкриття касаційного провадження,
наявної в матеріалах справи (а.с. 15).

Як вбачається із клопотання
відповідача № 3482/06 від 15.04.2013 року (а.с. 67
зворот), ним зазначено, що ухвалою
Вищого адміністративного суду від
30.12.2012 року № К/9991/11593/11 рішення
Калуського міськрайонного суду від
02.09.2010 року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011 року у справі № 2-1640/2010
скасовані, а вказану справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції. Матеріали справи не містять
належним чином завіреної копії ухвали
Вищого адміністративного суду від
30.12.2012 року № К/9991/11593/11, судами
попередніх інстанцій вона не
досліджувались та не оглядались. Крім
того, судами попередніх інстанцій не
надано належної правової оцінки
доводам відповідача про те, що позивачу
призначено пільгову пенсію за Списком
№ 1 на виконання постанови Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 02.09.2010
року з 20.04.2011 року. Судами не досліджено
предмет спору у справі №
2-1640/2010 та чи виконано вказане судове
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку.

В свою чергу, матеріали справи не
містять належних та допустимих доказів
звернення позивача до відповідача із
заявою та відповідними документами про
призначення пенсії 25.06.2010 року. Тобто,
судами попередніх інстанцій належним
чином не досліджено момент виникнення
у позивача права на пенсію з
урахуванням ч. 1 ст. 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

З огляду на це, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновку, що суди попередніх
інстанцій повно та всебічно не
дослідили обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
рішення судів ухваленні з порушенням
положень статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції за наслідками розгляду
касаційної скарги має право скасувати
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд або для
продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанції і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають права встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми
судовими інстанціями, оскаржувані
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати все вище
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи та прийняти обґрунтоване і
законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 227, 231, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 21
лютого 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 лютого 2014 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска