Справа № 803/2404/14
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року Справа № 803/2404/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу,

ВСТАНОВИВ:

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області
(Луцька ОДПІ) звернулась з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 148 324 грн. 61 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, як платник податків і
зборів, в порушення вимог підпункту 16.1.4
пункту 16.1 статті 16, підпункту 36.1 статті
36 Податкового кодексу України (ПК
України) не виконує свого обов'язку
щодо своєчасності та повноти сплати
податків та зборів в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, в зв'язку з чим
у нього виник податковий борг в
загальній сумі 148 324 грн. 61 коп., з них: 130
046 грн. 79 коп. з податку на додану
вартість (ПДВ), 18 277 грн. 82 коп. з податку
на доходи фізичних осіб. Позивачем в
установлені законом строки вживались
заходи щодо стягнення заборгованості
шляхом надіслання податкової вимоги,
однак дані заходи не призвели до
погашення податкового боргу
відповідачем.

У зв'язку із наведеним, позивач просив
стягнути з відповідача податковий борг
в сумі 148 324 грн. 61 коп.

Відповідач письмових заперечень проти
позову суду не надав.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, подав суду
письмове клопотання від 12 грудня 2014
року про розгляд справи за його
відсутності (а.с. 92).

Відповідач в судове засідання не
прибула, хоча належним чином була
повідомлена про дату, час та місце
судового розгляду, що стверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 91).

Відповідно до частини четвертої статті
122 КАС України особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до частини шостої статті 128
КАС України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. Як передбачено частиною
першою статті 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове
засідання представники сторін не
прибули, при цьому вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, представником
позивача заявлено письмове клопотання
про розгляд справи за його відсутності,
а дану справу можливо розглянути і
вирішити на підставі наявних у ній
доказів, тому суд приходить до
висновку, що судовий розгляд справи
необхідно здійснювати в порядку
письмового провадження, без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що 03 серпня 2010 року
ОСОБА_1 зареєстрована у встановленому
законом порядку як суб'єкт
господарювання, місце проживання
останньої: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1. Дані обставини
стверджуються Спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців №
19678534 від 27 листопада 2014 року (а.с. 87).

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1
статті 14 ПК України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 15 ПК України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний
з платників податків може бути
платником податку за одним або
кількома податками та зборами.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 ПК України платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи. Відповідно до
пункту 31.1 статті 31 ПК України строком
сплати податку та збору визнається
період, що розпочинається з моменту
виникнення податкового обов'язку
платника податку із сплати конкретного
виду податку і завершується останнім
днем строку, протягом якого такий
податок чи збір повинен бути сплачений
у порядку, визначеному податковим
законодавством. Момент виникнення
податкового обов'язку платника
податків визначається календарною
датою.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України
передбачено, що виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 ПК
України податок на доходи фізичних
осіб, податок на додану вартість
належать до загальнодержавних
податків та зборів.

Відповідач є платником податків на
доходи фізичних осіб і ПДВ в силу
статей 162, 180 ПК України відповідно.

Як вбачається із розрахунку сум
податкового боргу, зворотного боку
облікової картки платника податків по
кожному із платежів, довідки позивача
про наявність заборгованості по
платежах до бюджету за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 станом на 12
листопада 2014 року рахується податковий
борг в сумі 148 324 грн. 61 коп. (а.с. 6-12, 13, 76-77,
81-82).

Податковий борг по податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 18 277 грн. 82 коп. у
відповідача виник через несплату ним
узгодженої суми податкового
зобов'язання, визначеної самостійно в
податковій декларації з податку на
доходи фізичних осіб за 2011 рік від 07
лютого 2012 року (а.с. 80); несплату
відповідачем грошового зобов'язання,
визначеного контролюючим органом в
податкових повідомленнях-рішеннях №
від 10 серпня 2012 року, № від
09 квітня 2013 року (а.с. 78, 79).

Податковий борг із врахуванням
часткової сплати по податку на додану
вартість в розмірі 130 046 грн. 79 коп. виник
через несплату відповідачем
узгоджених сум податкового
зобов'язання, визначених самостійно в
податкових деклараціях з ПДВ за
грудень 2011 року, січень-грудень 2012 року,
січень - серпень 2013 року (а.с. 32-65),
уточнюючих розрахунках податкових
зобов'язань з ПДВ у зв'язку із
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2011 року, січень,
травень, липень, серпень 2012 року (а.с.
68-75). Також грошове зобов'язання за
вказаним платежем відповідачу було
визначено контролюючим органом на
підставі податкових
повідомлень-рішень у 2012-2014 роках за
результатами перевірок дотримання
відповідачем вимог податкового
законодавства (а.с. 15-31).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК
України крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого ПК України для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом
(пункт 57.1 статті 57 ПК України).

Позивачем надано суду докази
невиконання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
обов'язку щодо сплати сум податкових
зобов'язань, зазначених самостійно у
поданих нею податкових деклараціях і
уточнюючих розрахунках до них.
Підприємцем вказані обставини не
заперечено і не спростовано.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України
у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження. При зверненні до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
узгодженим в день набрання законної
сили судовим рішенням (пункт 56.18 статті
56 ПК України).

Доказів скасування в
адміністративному чи судовому порядку
вказаних податкових
повідомлень-рішень відповідач суду не
надав.

Отже, визначені суми грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб і ПДВ в загальному
розмірі 148 324 грн. 61 коп., стягнення яких
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є
предметом даного судового розгляду,
вважаються узгодженими.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 ПК України податковий борг -
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Отже, несплачені узгоджені суми
грошового зобов'язання відповідача
набули статусу податкового боргу.

У разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59
ПК України). Позивач вживав заходи з
метою погашення податкового боргу:
відповідачу надіслано податкову
вимогу від 22 липня 2014 року № 5597-25 (а.с. 83).
Вказані заходи не спричинили погашення
платником податків податкового боргу,
загальна сума якого станом на день
розгляду справи становить 148 324 грн. 61
коп.

Орган стягнення, відповідно до пунктів
87.11 статті 87 ПК України, звертається до
суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
фізичної особи. Стягнення податкового
боргу за рішенням суду здійснюється
державною виконавчою службою
відповідно до закону про виконавче
провадження.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Частиною першою статті
71 цього Кодексу встановлено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду доказів про
відсутність у нього податкового боргу
в сумі 148 324 грн. 61 коп. та не спростував
обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази та норми чинного законодавства,
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог шляхом прийняття
постанови про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 податкового
боргу в сумі 148 324 грн. 61 коп.

Керуючись частиною шостою статті 128,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь держави 148 324
грн. 61 коп. (сто сорок вісім тисяч триста
двадцять чотири грн. 61 коп.) податкового
боргу.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
М.А. Александрова