Справа № 1327/5869/12
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.

Справа № 876/7208/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в місті Червонограді
Львівської області на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 07 лютого 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Червонограді Львівської області
про зобов'язання нарахувати та
виплатити надбавку до пенсії як
реабілітованій, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в місті Червонограді
Львівської області, яким просила
зобов'язати відповідача нараховувати
та виплачувати на її користь надбавку
до пенсії відповідно до п. «г» ст. 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» в розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 25.06.2012 року.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 07 лютого 2013
року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що спірне
підвищення до пенсії відповідач
безпідставно нараховував і виплачував
у розмірі, меншому, ніж визначений п.
«г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», тому дії відповідача в
цій частині є протиправними. Також суд
зазначив, що на час розгляду справи
розмір мінімальної пенсії за віком
визначений лише ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове соціальне
страхування» і згідно цієї норми
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленого
для осіб, що втратили працездатність.
Крім того, виключний перелік Законів
України, окремі норми і положення яких
у 2012 році застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік, наведений у п. 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про державний бюджет України на 2012
рік», однак в указаному переліку
відсутні обмеження щодо застосування
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», тому останній підлягає
застосуванню у спірних відносинах.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, а також суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи. Просить постанову
скасувати і прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що державні соціальні
стандарти можуть бути визначені актами
Кабінету Міністрів України, а тому
підвищення до пенсії правомірно
виплачується позивачу в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, а
саме у розмірі 43,52 грн. При цьому, у
рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
Конституційний Суд України роз'яснив,
що державні соціальні стандарти і
гарантії можуть бути визначені як
законами, так і іншими
нормативно-правовими актами, зокрема,
актами Кабінету Міністрів України.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити з
наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
1947 році разом з сім'єю була примусово
виселена на спецпоселення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» позивач була
реабілітована.

Наведене підтверджується наявною в
матеріалах справи довідкою від 14.01.1992
року № 4/5-21505-Щ, виданою Управлінням
внутрішніх справ у Львівській області.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
місті Червонограді Львівської області
та отримує підвищення до пенсії як
примусово переселений член сім'ї
реабілітованих у розмірі 42,53 грн. на
місяць відповідно до п. 4 постанови
Кабінету Міністрів України від 16.07.2008
року № 654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян».

Проте відповідно до п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
призначені пенсії підвищуються
громадянам, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, на 50 процентів, а членам
їх сімей, яких було примусово
переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п. 6 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до прийняття
відповідного Закону до пенсій,
передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення». Зазначені надбавки та
підвищення встановлюються в розмірах,
що фактично виплачувалися на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплата їх
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Однак всупереч вимогам наведених норм
відповідач, як зазначено вище, не
здійснював виплати позивачу даного
підвищення у розмірі, передбаченому
Законом України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами Закон України «Про
пенсійне забезпечення» має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
№ 654 від 16.07.2008 року.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
безпідставність посилання відповідача
на рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012,
виходячи з наступного.

Даним рішенням, прийнятим за
конституційним поданням Правління
Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення положень ст. 1, ч.
ч. 1-3 ст. 95, ч. 2 ст. 96, п. п. 2, 3, 6 ст. 116, ч. 2 ст.
124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1
ст. 4 Бюджетного кодексу України, п. 2 ч. 1
ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України в системному
зв'язку з окремими положеннями
Конституції України, Конституційний
Суд України роз'яснив, зокрема, що в
аспекті конституційного подання
положення ч. 2 ст. 95, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129
Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 4
Бюджетного кодексу України та п. 2 ч. 1
ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України в системному
зв'язку з положеннями ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1
ст. 117 Конституції України треба
розуміти так, що суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції‚ на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

В свою чергу, як правильно зазначив суд
першої інстанції, вичерпний перелік
законів України, окремі норми і
положення яких у 2012 році
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік, наведений у п. 3 Прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2012 рік», проте в цьому
переліку відсутні обмеження щодо
застосування Закону України «Про
пенсійне забезпечення», отже, норми
цього Закону підлягають застосуванню
до спірних відносин.

Крім того, за чинним законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до переконання, що положення
ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не слід брати до уваги,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено п. «г» ст. 77 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має
право на підвищення до пенсії
відповідно до п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», починаючи з
25.06.2012 року (в межах позовних вимог), з
урахуванням виплачених сум.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом.

Отже, законом не встановлюється ані
строковість, ані обмеженість у часі цих
виплат.

Так само, не мають строку та обмеження в
часі передбачені законодавством
надбавки, підвищення чи інші доплати до
пенсії, в тому числі підвищення до
пенсії, встановлене п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
її нарахування і виплату органи
Пенсійного фонду України зобов'язані
здійснювати в розмірі, передбаченому
цією нормою, до настання обставин, з
якими законодавство пов'язує зміну або
припинення порядку та/чи розміру таких
виплат.

При цьому, відсутність бюджетного
фінансування, на яку вказує відповідач,
не може бути підставою невиконання
відповідним суб'єктом владних
повноважень покладених на нього
обов'язків. В свою чергу реалізація
особою права на отримання соціальних
виплат не може бути поставлена у
залежність від наявності відповідних
бюджетних асигнувань.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Червонограді Львівської області
залишити без задоволення.

Постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 07 лютого 2013
року у справі № 2а/459/35/13 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Червонограді
Львівської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити надбавку до
пенсії як реабілітованій - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький