Справа № 806/4525/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Житомир справа № 806/4525/14

категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

за участі секретаря Костарчука О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13 серпня 2014
року № ,

встановив:

У жовтні 2014 року Товариство з
додатковою відповідальністю "ЖЛ"
звернулося до адміністративного суду з
позовом, у якому просить скасувати
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 13 серпня 2014 року № ,
яким товариству зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 5377885,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначив, що працівниками
відповідача було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
ТДВ "ЖЛ" від'ємного значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту за квітень,
травень 2014 року та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість заявленого на розрахунковий
рахунок платника у банку за квітень,
травень 2014 року, результати якої
оформлено актом від 28.07.2014 № 4841/06-25-15-01.
Під час проведеної перевірки
податковим органом зроблено висновок
про порушення товариством вимог
пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пункту 201.1
статті 201 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту за квітень 2014 року на суму
1535983,00 грн та занижено позитивне
значення на суму 461140,00 грн, а також
завищено від"єне значення різниці між
сумою податкових зобов'язань та сумою
податкового кредиту травень 2014 року на
суму 1454235,00 грн, в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення
попереднього звітного періоду в
декларації з ПДВ за квітень 2014 року на
суму 2049273,00 грн за травень 2014 року на
суму 1535983,00 грн та на порушення пунктів
200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу
України товариство завищило заявлену
до бюджетного відшкодування суму ПДВ
за квітень 2014 року в розмірі 2049273,00 грн,
за травень 2014 року в розмірі 1535983,00 грн.
Позивач не погоджується з висновками
податкового органу викладеними в акті
перевірки та прийнятим на його
підставі податковим
повідомленням-рішенням, вважає його
протиправним, безпідставним та
необґрунтованим, а тому просить
скасувати його у повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав письмові заперечення,
посилаючись на які просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані позивачем
та відповідачем документи і матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Виходячи зі змісту п.1.1 ст. 1 Податкового
кодексу України відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства з 01.01.2011 року
врегульовано Положеннями Податкового
кодексу України.

Згідно зі ст. 61 Податкового кодексу
України, податковий контроль - система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Податковий
контроль здійснюється органами,
зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в
межах їх повноважень, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України,
контролюючими органами є органи
державної податкової службу - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Статтею 62 Податкового кодексу України
встановлено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: ведення обліку
платників податків;
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

У відповідності до п. 75.1 статті 75
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно зі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового
кодексу України встановлено, що про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

У відповідності зі п. 81.3 ст. 81
Податкового кодексу України, під час
проведення перевірок посадові
(службові) особи органів державної
служби повинні діяти у межах
повноважень, визначених цим Кодексом.

Товариство з додатковою
відповідальністю "ЖЛ" як суб'єкт
підприємницької діяльності - юридична
особа зареєстроване Виконавчим
комітетом Житомирської міської ради
Житомирської області 15.03.2011 та як
платник податків перебуває на
податковому обліку в Житомирській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 18.03.2011 № 100329531 являється платником
податку на додану вартість з 18.03.2011.

Встановлено, що в період з 08.07.2014 по
21.07.2014 на підставі направлень від 07.07.2014
№№ 1163-1165, наказу від 07.07.2014 № 1640 та
згідно статті 78 Податкового кодексу
України посадовими особами
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування ТДВ "ЖЛ"
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за квітень,
травень 2014 року та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість заявленого на розрахунковий
рахунок платника у банку за квітень,
травень 2014 року, результати якої
викладені в акті перевірки від 28.07.2014 №
4841/06-25-15-01.

Зазначеним актом зафіксовано
порушення товариством вимог пунктів
198.1, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту за квітень 2014 року на суму
1535983,00 грн та занижено позитивне
значення на суму 461140,00 грн, а також
завищено від"єне значення різниці між
сумою податкових зобов'язань та сумою
податкового кредиту травень 2014 року на
суму 1454235,00 грн, в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення
попереднього звітного періоду в
декларації з ПДВ за квітень 2014 року на
суму 2049273,00 грн за травень 2014 року на
суму 1535983,00 грн та на порушення пунктів
200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу
України товариство завищило заявлену
до бюджетного відшкодування суму ПДВ
за квітень 2014 року в розмірі 2049273,00 грн,
за травень 2014 року в розмірі 1535983,00 грн.

Підставою для висновку податкового
органу про безпідставне віднесення
позивачем до податкового кредиту ПДВ
за квітень, травень 2014 року та
завищення суми бюджетного
відшкодування ПДВ за квітень, травень
2014 року, згідно акту перевірки, стало
невизнання податкового кредиту по
операціям ТДВ "ЖЛ" з отримання
будівельних робіт від ТОВ
"Грандзембуд". У акті перевірки
зазначено, що позивачем до перевірки
надано документи по взаємовідносинах з
зазначеним контрагентом, які оформлені
з порушенням вимог закону.

За результатами перевірки та на
підставі акту перевірки Житомирською
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Житомирській області було прийнято
податкове повідомлення-рішення від 13
серпня 2014 року № , яким товариству
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в розмірі 5377885,00 грн.

Перевіряючи зазначене рішення на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд вважає його таким, що не
узгоджуються з правовими положеннями
законів України зі слідуючих підстав.

Так, 08 лютого 2013 року між ТДВ "ЖЛ" (яке
виступає як Замовник) та ТОВ
"Грандзембуд" (яке виступає як
Підрядник) було укладеного Договір
підряду в капітальному будівництві №
15, згідно умов якого Замовник доручає, а
Підрядник забезпечує відповідно до
проектної документації та умов
виконання організації будівельних
робіт прибудови до цеху № 3 Замовника,
який знаходиться за адресою: м. Житомир,
вул. Щорса, 67.

Пунктом 2 Договору передбачено, що
склад та обсяги робіт, що доручаються
до виконання Підряднику визначені
проектною документацією та
виконуються поетапно відповідно до
кожного окремого замовлення та
кошторису, які визначаються в додатках
та додаткових угодах до цього Договору,
що є невід'ємною його частиною.

Також, між ТДВ "ЖЛ" (Замовник) та ТОВ
"Грандзембуд" (Підрядник) укладено та
підписано додаткові угоди до Договору
підряду в капітальному будівництві №15
від 08.02.2013, а саме: № 1 від 08.02.2013 та № 2
від 05.03.2013.

На виконання умов Договору підряду,
Замовником затверджено, а Підрядником
погоджено: план виділення капітальних
вкладень для виконання робіт по
прибудові до головного виробничого
корпусу підприємства ТДВ "ЖЛ" на 2013-2014
рр., графік будівельних робіт по
об'єкту, графік робіт з реконструкції
будівель та споруд необхідних для
покращення технічного стану
підприємства на період 2013-2014 рр.

Виконання умов Договору
підтверджується, в тому числі, актами
приймання виконаних будівельних робіт
форми КБ-2 та довідками про вартість
виконаних будівельних робіт форми КБ-3.

Судом встановлено, що ТОВ "Грандзембуд"
на виконання робіт, передбачених
договором № 15 від 08.02.2013, виписувались
податкові накладні від 31.03.2014 № 1 на
загальну суму з ПДВ 3585941,00 грн, № 2 на
загальну суму з ПДВ 2294786,00 грн, № 3 на
загальну суму з ПДВ 3553727,51 грн, № 4 на
загальну суму з ПДВ 94344,55 грн, від 28.02.2014
№ 1 на загальну суму з ПДВ 11606159,33 грн, № 2
на загальну суму з ПДВ 5840860,00 грн, № 3 на
загальну суму з ПДВ 174470,18 грн, копії
яких наявні в матеріалах справи.

Податкові накладні відповідають
вимогам ч.2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV,
із змінами і доповненнями, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, і в ході
проведення перевірки та в судовому
засіданні даний факт відповідач не
спростував.

Факт виконання будівельних робіт,
передбачених Договором № 15 від 08.02.2013,
також підтверджується і актами
прийняття-передачі виконаних робіт від
31.03.2014 № 10, від 28.02.2014 № 9, які також
наявні в матеріалах справи.

В акті перевірки податковим органом
зазначено, що ТОВ "Грандзембуд" не має
можливості виконати обсяг робіт, які
зазначено в актах виконаних
будівельних робіт чисельністю
працюючих 4 чоловіки.

Судом встановлено, що відповідно до
пунктів 33, 36 Договору підряду в
капітальному будівництві № 15 від
08.02.2013, Підрядник самостійно виконує
підбір і залучає для виконання робіт
Субпідрядні організації та сповіщає
про це Замовника. Приймання виконаних
робіт Субпідрядниками здійснює
Підрядник та Замовник.

Встановлено, що ТОВ "Грандзембуд" у
відповідності до пунктів 33-35 Договору
підряду повідомлено ТДВ "ЖЛ" про
залучення для виконання робіт по
Договору субпідрядника ТОВ "Ренесанс
Капітал Інвест" та ТОВ "Ренесанс
Кепітал Інвест". Дана обставина
підтверджується повідомленнями ТОВ
"Грандзембуд" від 08.02.2013 № 1/1-2 та від
02.04.2013 № 5/1-2, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 838 Цивільного
кодексу України, підрядник має право,
якщо інше не встановлено договором,
залучити до виконання роботи інших
осіб (субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.

Згідно зі ч. 2 ст. 838 Цивільного кодексу
України, генеральний підрядник
відповідає перед субпідрядником за
невиконання або неналежне виконання
замовником своїх обов'язків за
договором підряду, а перед замовником -
за порушення субпідрядником свого
обов'язку.

Частиною 2 ст. 180 Господарського кодексу
України передбачено, що господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів
України від 01.08.2005 № 668 "Про
затвердження Загальних умов укладення
та виконання договорів підряду в
капітальному будівництві" встановлено,
що істотними умовами договору підряду
є порядок залучення субпідрядників.

Відповідно до п. 30 Постанови, Підрядник
має право залучати до виконання
договору підряду третіх осіб
(субпідрядників) за згодою Замовника.

Порядок залучення до виконання робіт
субпідрядників, передбачений пунктами
61-65 Постанови Кабінету Міністрів
України від 01.08.2005 № 668.

Так, згідно зі п. 61 Постанови, Підрядник
може, якщо інше не встановлено
договором підряду, залучати до
виконання робіт інших осіб
(субпідрядників). При цьому договори
субпідряду укладаються та виконуються
з дотриманням вимог, визначених цими
Загальними умовами. Підрядник
відповідає за результати роботи
субпідрядників і виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядниками - як замовник.

Пунктом 63 Постанови встановлено, що
Генеральний підрядник у порядку,
встановленому договором підряду,
погоджує із замовником питання про
залучення до виконання робіт
субпідрядників. Замовник може
відмовити у такому погодженні з
письмовим обґрунтуванням свого
рішення.

Як встановлено вище, Замовник отримав
від Підрядника повідомлення про
залучення до виконання робіт
субпідрядних організацій.

За таких обставин, з урахуванням того,
що позивачем та його контрагентом
дотримано вимоги закону щодо залучення
субпідрядних організацій, висновки
контролюючого органу про те, що ТОВ
"Грандзембуд" не має можливості
виконати обсяг робіт, які зазначено в
актах виконаних будівельних робіт
чисельністю працюючих 4 чоловіки є
безпідставними, оскільки вказані
роботи виконувались субпідрядними
організаціями, залученими ТОВ
"Грандзембуд" до будівництва об'єкта.

Крім того, між ТДВ "ЖЛ" (Замовник) та ФОП
ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договори
про надання послуг з ведення
технічного нагляду по об'єкту:
"Реконструкція виробничих приміщень
підприємства ТДВ "ЖЛ" по вул. Щорса, 67, в
м. Житомирі", а саме: № 16/4/13 від 16.04.2013, №
9/04/13 від 09.04.2013.

За умовами вказаних договорів Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується
здійснити технічний нагляд за
будівництвом об'єкту: "Реконструкція
виробничих приміщень підприємства ТДВ
"ЖЛ" по вул. Щорса, 67, в м. Житомирі".
Здійснення технічного нагляду за
будівництвом об'єкту виконується у
відповідності з Порядком здійснення
технічного нагляду під час будівництва
об'єктів архітектури, затвердженого
постановою КМУ від 11.07.2007 № 903.

Встановлено, що податковим органом
направлено запит ФОП ОСОБА_1 від 16.06.2014
№ 178/10/06-25-15-01 щодо надання інформації,
зокрема чи були залучені до
будівництва субпідрядні організації
та чи дійсно вартість виконаних
будівельних робіт, які вказані в формах
КБ-2 та КБ-З, відповідає реальному
обсягу витрат по будівельних роботах.

Листом від 24.06.2014 ФОП ОСОБА_1 повідомив
відповідача, про те, що для виконання
будівництва ТОВ "Грандзембуд"
залучались субпідрядні організації, а
також те, що обсяг та вартість
виконаних будівельних робіт
відповідає формам КБ-2, КБ-3.

Суд, не бере до уваги доводи
представника відповідача, що в актах
форми КБ-2 зазначено: "будівельні
роботи" при тому, що в податкових
накладних в розділі номенклатура
товарів/послуг зазначено: "організація
будівельних робіт", з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 14 Наказу Міністерство
доходів і зборів України, від 14.01.2014 № 10
"Про затвердження Форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної", до розділу I
податкової накладної вносяться дані у
розрізі номенклатури постачання
товарів/послуг, а саме: до графи 3 -
номенклатура товарів/послуг продавця.

Отже, жодних вимог щодо застосування у
реквізиті "номенклатура" в податкових
накладних Національного класифікатора
України "Державний класифікатор
продукції та послуг" та наведення
інформації про коди з цього
класифікатора ні Податковий кодекс
України, ні Порядок заповнення
податкової накладної не містить.

Крім того, пунктом 1 Порядку визначено,
що податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення особою,
яка не зареєстрована як платник
податку в податковому органі. Водночас,
п. 8 встановлено, що податкова накладна
є підставою для віднесення до
податкового кредиту витрат зі сплати
ПДВ у покупця, зареєстрованого як
платник податку.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
ВАСУ від 01.03.2012 № К/9991/85271/11-с.

Згідно зі п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено і не спростовано
відповідачем, що здійснення
господарських операцій позивачем за
перевіряємий період підтверджено
належним чином оформленими первинними
документами.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно зі п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивачем правомірно
заявлено до бюджетного відшкодування
за квітень, травень 2014 року суму 3585256,00
грн.

З огляду на вище викладене, суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
13.08.2014 № є неправомірним та
підлягає скасуванню.

У відповідності зі ст.67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (ч.1 ст.19 Конституції
України).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Згідно зі ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, контролюючий
орган має доводити недобросовісність
платника податків. Будь-яких
беззаперечних та достатніх доказів,
які б могли свідчити про
недобросовісність позивача
відповідачем - суб'єктом владних
повноважень, суду не надано.

На підставі викладеного, з урахуванням
того, що позивачем були надані всі
належні документи, які підтверджують
факт реального вчинення господарських
операцій з ТОВ "Грандзембуд" за спірний
період, суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача і
задовольняє позов товариства в повному
обсязі.

Згідно зі ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 86, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
13 серпня 2014 року № .

Відшкодувати на користь Товариства з
додатковою відповідальністю "ЖЛ" з
державного бюджету понесені судові
витрати у сумі 487 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А.
Липа

Повний текст постанови виготовлено: 09
грудня 2014 р.