Справа № 809/3459/14
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р.
Справа № 809/3459/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі судді
Скільського І.І., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Івано-Франківський завод
«Промприлад» до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську про визнання
протиправними дій щодо направлення
повідомлення №895/04 від 17.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Івано-Франківський завод
«Промприлад» (далі-позивач) звернулося
в суд з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську (далі-відповідач)
про визнання дій щодо направлення
повідомлення №895/04 від 17.07.2014 р., з
розрахунками по фактичних витратах на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
протиправними.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з
моменту набрання чинності Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах не є загальнообов'язковим
платежем, а тому вимоги відповідача
щодо їх сплати, викладені в
оскаржуваному повідомленні, є
протиправними. З дня набрання чинності
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платники страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, вважаються платниками
єдиного внеску, а тому відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
вказаним Законом до складу єдиного
внеску не віднесено.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав.
Просив позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явилася, проте подала
суду заяву про розгляд справи без її
участі. Проти позову заперечила з
підстав наведених в письмовому
запереченні, що міститься в матеріалах
справи.

Згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Частиною шостою статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на вищенаведене суд вважає
можливим розглянути дану
адміністративну справу в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши і
оцінивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, судом встановлено
наступне.

09.07.2003 року прийнято Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон), який на
момент виникнення спірних
правовідносин є чинним, та виключно ним
визначаються: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню; перелік
платників страхових внесків, їх права
та обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків; стягнення заборгованості за
цими внесками.

Статтею 5 Закону, його дію поширено на
регулювання відносини, що виникають
між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів на ці
правовідносини може поширюватися лише
у випадках, передбачених цим Законом,
або в частині, що йому не суперечить.

Постановою Пенсійного фонду України за
№21-1 від 19.12.2003 року, відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункту 12 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 1 березня
2001 року №121, затверджено Інструкцію про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України (далі -
Інструкція).

Інструкція визначає процедуру
добровільної участі осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, стягнення
заборгованості зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (далі - страхові внески),
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій та інших
платежів до бюджету Пенсійного фонду
України, нарахування і сплати
фінансових санкцій та пені, а також
відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

В пункті 6.1 Інструкції зазначено, що
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 «Прикінцевих положень» Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що до запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди:
особам, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 6.5. Інструкції встановлено, що
розрахунки складаються на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій органів Пенсійного фонду
України, які подаються згідно з
додатком 8 та додатком 8а до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії.

У відповідності до пункту 6.4 Інструкції
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону (згідно
з додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (пункт
6.8).

Таким чином, суд зазначає, що обов'язок
визначення сум відшкодування витрат на
виплату і доставку пенсій покладено на
відповідача, позивач зобов'язаний
здійснити відшкодування зазначених
витрат в розмірах визначених
відповідачем, підставою для
відшкодування вказаних сум є
розрахунки цих витрат, які
надсилаються відповідачем.

Як наслідок, відповідач на виконання
вимог вказаних нормативно-правових
актів правомірно надіслав розрахунки
фактичних витрат на виплату до
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до підпункту
"а", "б - з" статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

За таких обставин, суд вважає
правомірними дії відповідача щодо
направлення позивачу повідомлення
№895/04 від 17.07.2014 з розрахунками по
фактичних витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Посилання позивача на обставину, що з
моменту набрання чинності Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах до
складу єдиного внеску не віднесено, не
обґрунтовують позовних вимог, оскільки
відшкодування зазначених витрат
здійснюється відповідно до порядку,
встановленого нормами Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, які є
чинними, а їх дія не суперечить Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Враховуючи вищенаведене суд приходить
до висновку, що заявлений
адміністративний позов є
безпідставним, а позовні вимоги такими,
що не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.<
Резолютивна частина рішення >

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/
Скільський І.І.