Справа № 813/1687/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/1687/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представників третьої особи Бобер У.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагентства у Львівській області,
за участю третіх осіб -
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, Пустомитівської районної
державної адміністрації Львівської
області, прокуратури Пустомитівського
району Львівської області про визнання
протиправними дій, скасування рішення
та зобов'язання до вчинення дій,-
ОСОБА_1 звернулася до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Головного
управління Держземагентства у
Львівській області (далі - відповідач,
Держземагентство), за участю третіх
осіб - Годовицько-Басівської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області, Пустомитівської
районної державної адміністрації
Львівської області, прокуратури
Пустомитівського району Львівської
області про визнання протиправними
дій, скасування рішення та зобов'язання
до вчинення дій, в якому просить:
- визнати протиправними дії, рішення та
скасувати рішення Головного
управління Держземагентства у
Львівській області щодо відмови ОСОБА_1
у наданні дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,25 га для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, викладене у листі №01-16/4-5458 від
- зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Львівській області
видати наказ про надання ОСОБА_1
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,25 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначає, що з метою реалізації свого
права на землю, звернулася із
відповідним клопотанням до
Держземагентства про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0,25 га для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради.
Однак, за результатами розгляду
вказаного клопотання, відповідачем
прийнято рішення про відмову з
посиланням на розпорядження голови
Пустомитівської районної державної
адміністрації № 124 від 02.03.2010 року, яким
вже надано дозвіл іншим особам на
розроблення проекту відведення
земельних ділянок у власність, в тому
числі щодо тієї ділянки про яку
клопотав позивач. На думку позивача,
рішення про відмову у наданні їй
дозволу на розроблення проекту
землеустрою є неправомірним, оскільки,
на час прийняття рішення щодо відмови,
розпорядження голови Пустомитівської
районної державної адміністрації № 124
від 02.03.2010 року не було чинним. З огляду
на викладене позивач звернулася до
суду за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю, пояснення
надав аналогічні до викладених у
позовній заяві та в обґрунтуванні до
адміністративного позову від 26.06.2014
року. Просив позов задовольнити й
визнати протиправними дії, рішення та
скасувати рішення відповідача щодо
відмови у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою й
зобов'язати відповідача видати наказ
про надання відповідного дозволу.

Відповідач у судове засідання не
забезпечив явки уповноваженого
представника, однак 04.08.2014 року надав
суду письмові заперечення на позовну
заяву, пояснивши наступне. Позивач
звернулася до ГУ Держземагентства
України у Львівській області з
клопотанням про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,25
га для ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради.
Відповідач, відмовляючи в наданні
відповідного дозволу, діяв у
відповідності до вимог чинного
законодавства, оскільки надання
дозволу ОСОБА_1 порушило б права
громадян, які отримали такий дозвіл
згідно розпорядження голови
Пустомитівської РДА від 02.03.2010 р. №124.
Оскільки згадане вище розпорядження
було чинним на момент прийняття
рішення про відмову в наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Представники третьої особи
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області позовні вимоги підтримали з
підстав, викладених в обґрунтуванні до
адміністративного позову від 26.06.2014
року.

Треті особи - Пустомитівська районна
державна адміністрація Львівської
області та прокуратура
Пустомитівського району Львівської
області явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили, хоча належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомляли.

Суд, заслухавши доводи представника
позивача, дослідивши заперечення
представника відповідача, пояснення
представника третьої особи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

09.08.2013 року позивач звернулася до ГУ
Держземагентства у Львівській області
з клопотанням про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність орієнтовною площею 0,25 га для
ведення особистого селянського
господарства за рахунок категорії
земель згідно КВЦП із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля), яка розташована за адресою
Годовицько-Басівської сільської ради
(за межами населеного пункту).

Листом від 04.09.2013 року за вих.№ 01-16/4-5458
позивачу відмовлено в наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0.25 га для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області за межами населеного пункту у
зв'язку з тим, що згідно з
розпорядженням голови Пустомитівської
районної державної адміністрації від
02.03.2010 року № 124 «Про надання дозволу на
розробку проекту відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради за межами населеного
пункту» надано дозвіл громадянам на
розробку проекту відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради за межами населеного
пункту. Зазначено, що на момент
розгляду клопотання позивача,
Розпорядження голови Пустомитівської
райдержадміністрації №124 від 02.03.2010
року було чинним та крім того,
стосувалося, в тому числі, тієї ділянки,
яку хотів отримати позивач.

Суд зазначає, що на вказану обставину
відповідач зіслався як на єдину
підставу відмови ОСОБА_1 в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

При вирішенні такого спору, суд виходив
з наступного.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу
України від 25.10.2001 р. № 2768-ІІІ (у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського
призначення належать: а)
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги); б)
несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель
лісогосподарського призначення, землі
під господарськими будівлями і
дворами, землі під інфраструктурою
оптових ринків сільськогосподарської
продукції, землі тимчасової
консервації тощо).

Землі сільськогосподарського
призначення передаються у власність та
надаються у користування: а) громадянам
- для ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва; б)
сільськогосподарським підприємствам -
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва; в)
сільськогосподарським
науково-дослідним установам та
навчальним закладам, сільським
професійно-технічним училищам та
загальноосвітнім школам - для
дослідних і навчальних цілей,
пропаганди передового досвіду ведення
сільського господарства; г)
несільськогосподарським
підприємствам, установам та
організаціям, релігійним організаціям
і об'єднанням громадян - для ведення
підсобного сільського господарства; ґ)
оптовим ринкам сільськогосподарської
продукції - для розміщення власної
інфраструктури.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.
Землі сільськогосподарського
призначення не можуть передаватись у
власність іноземцям, особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам та іноземним державам.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
власності для ведення особистого
селянського господарства у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади, який передає
земельні ділянки державної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених ст. 122 вказаного Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки.

Абзацом 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України
передбачено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

З урахуванням характеру цієї норми, а
також відсутності у ній посилань на
інше законодавство, яким може бути
розширено перелік підстав для відмови
у наданні дозволу на розроблення
проекту землеустрою, суд вважає
відповідний перелік вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.03.2010 року головою Пустомитівської
районної державної адміністрації
прийняте розпорядження № 124 «Про
надання дозволу на розробку проекту
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту». У
відповідності до Додатку до
розпорядження голови РДА від 02.03.2010
року № 124 затверджений список 245
громадян, яким надається дозвіл на
розробку проекту відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради.

Як на підставу відмови у наданні ОСОБА_1
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, ГУ Держземагентства у
Львівській області послався на
розпорядження голови Пустомитівської
районної державної адміністрації № 124
від 02.03.2010 року. Тобто, відповідач у
справі, прийняв рішення про відмову у
наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки з тих мотивів, що на
запропоновану до відведення земельну
ділянку вже надано дозвіл іншим
громадянам на розробку проекту
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради.

Разом з тим, суд звертає увагу
відповідача на те, що зазначена ним у
листі-відмові підстава, не міститься у
переліку підстав для відмови у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою, передбаченому ч. 7 ст. 118
Земельного кодексу України.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що відмова у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, викладена у листі ГУ
Держземагентства у Львівській області
від 04.09.2013 року № 01-16/4-5458 не відповідає
вимогам ЗК України з підстав
відсутності законодавчо
обґрунтованої, мотивованої відмови.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади і їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства (надалі - КАС України)
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному та об'єктивному
дослідженні.

З підстав системного аналізу положень
чинного законодавства України, наявних
матеріалів справи та встановлених
обставин справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є законними та
обґрунтованими, а отже, такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним рішення
Головного управління Держземагентства
України у Львівській області,
викладене у листі № 01-16/4-5458 від 04.09.2013
року про відмову ОСОБА_1 у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,25 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області.

3обов'язати Головне управління
Держземагентства України у Львівській
області видати наказ про надання
дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,25 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачену суму
судового збору в розмірі 73 (сімдесят
три) грн 08 коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
22.12.2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.