Справа № 814/1086/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

25 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/1086/14

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Южноукраїнську Миколаївської
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 20
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
про зарахування страхового стажу та
здійснення перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року Управління Пенсійного
фонду (далі УПФ) України в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань (далі ВВДВССНВВПЗ) України
в м. Южноукраїнську Миколаївської
області про стягнення сум виплаченої
пенсії у розмірі 2 100 грн. за період з 01
вересня 2013 року по 31 березня 2014 року.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в м.
Южноукраїнську Миколаївської області,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

УПФ України в м. Южноукраїнську
Миколаївської області призначено
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пенсії громадян
держав-учасниць СНД, які отримали
каліцтво в державах СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну.

Особові справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
відповідача підприємством, де сталось
трудове каліцтво не передавалось.

Відповідачем не прийнято до
відшкодування витрати УПФ України в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
за виплачену пенсію.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач за
виплачену ним пенсію по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які отримали ушкодження
здоров'я на території іншої держави, та
переїхали на постійне місце проживання
на територію України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно п.2 ст. 7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

У відповідності до Преамбули Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату
працездатності»страхування від
нещасного випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Згідно ч.2 ст. 2 цього Закону особи, право
яких на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Пунктом 5 ст. 24 вказаного Закону
передбачено, що фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Таким чином, посилання позивача на
зазначені вище статті Закону не можуть
бути підставою для задоволення
позовних вимог, оскільки, нормами цього
Закону врегульовано взаємовідносини
між застрахованою особою і
страховиком, однак такого роду
відносини відсутні у даному позові, так
як відповідач не є страховиком
стосовно осіб, які отримали
пошкодження здоров'я за межами держави.
Крім того, виплата пенсії по
інвалідності цим особам здійснюється
Пенсійним фондом України на підставі
ст. 27 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»внаслідок прийняття на
себе, державою певних обов'язків, а не
внаслідок виконання обов'язків
страховика.

Статтею 9 Закону України «Про
правонаступництво України»
передбачено, що всі громадяни Союзу
РСР, які на момент проголошення
незалежності України постійно
проживали на території України, є
громадянами України. Україна гарантує
забезпечення прав людини кожному
громадянину України незалежно від
національної приналежності та інших
ознак відповідно до
міжнародно-правових актів про права
людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13 березня
1992 року визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Статтею 1 цієї Угоди передбачено, що
пенсійне забезпечення громадян держав
- учасниць цієї Угоди та членів їхніх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Згідно ч.ч.3,4 Угоди усі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення. Взаємні
розрахунки не проводяться, якщо інше не
передбачено двосторонніми угодами.
Держави - учасниці Співдружності
проводять політику гармонізації
законодавства про пенсійне
забезпечення.

Аналізуючи зміст вказаних правових
норм колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
положеннями вказаної Угоди не
регульовано відносини з приводу
відшкодування витрат на пенсійне
забезпечення. А тому не заслуговують на
увагу посилання позивача, щодо
обов'язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України який є
страховиком, відшкодувати витрати на
виплату пенсії по інвалідності особі,
яка стала інвалідом від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР, у разі
здійснення такої виплати Пенсійним
фондом України.

Отже, висновок суду першої інстанції,
щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог УПФ України
в м. Южноукраїнську Миколаївської
області, колегія суддів вважає
обґрунтованим та таким, що відповідає
обставинам справи та вимогам закону,
тому підстав для скасування ухваленого
рішення не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, на думку
колегії суддів, суттєвими не являються
та висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки апелянтом не
наведено обставин, які за своїм змістом
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України м.
Южноукраїнську Миколаївської області
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв