Справа № 819/775/14-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
Справа №
876/5662/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Хобор Р.Б., Левицької Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу приватного акціонерного
товариства «Тернопільський
молокозавод» на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 24.04.2014 року
у справі за позовом приватного
акціонерного товариства
«Тернопільський молокозавод» до
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про скасування
постанови,-

В С Т
А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство
«Тернопільський молокозавод»
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 08.04.2014 року
ВП № 42859073.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що
08.04.2014 року державним виконавцем
Другого відділу ДВС Тернопільського
МУЮ відкрито виконавче провадження ВП
№ 42859073 на підставі постанови
управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області № 030495 від 22.09.2013
року про застосування
адміністративно-господарського штрафу
до товариства. Позивач вважає, що така
постанова управління
Укртрансінспекції у Тернопільській
області, яка прийнята на підставі
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року,
не є виконавчим документом у розумінні
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження», а тому не підлягає
виконанню органами державної
виконавчої служби.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 24.04.2014 року
відмовлено в задоволенні позовних
вимог.

Позивач - ПАТ «Тернопільський
молокозавод» оскаржила зазначене
рішення та просить скасувати
постанову та прийняти нову про
задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі, у судове засідання не прибули,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
апеляційний розгляд проведено у
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

Постановою начальника управління
Укртрансінспекції у Тернопільській
області від 22.09.2013 року № 030495 за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт на підставі
абзацу третього частини першої статті
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» застосовано фінансові
санкції до ЗАТ «Тернопільський
молокозавод» у розмірі 1700,00 грн. У цій
же постанові є відмітка про дату
набрання законної сили рішенням - 22.09.2013
року та строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання - 21.09.2014 року.

Дана постанова разом з заявою
управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області від 26.01.2014 року
№ 151/3-07/14/7 відповідно до статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» направлена до виконання у
Другий відділ ДВС Тернопільського МУЮ
та зареєстрована у відповідача 07.04.2014
року.

08.04.2014 року державним виконавцем
Другого відділу ДВС Тернопільського
МУЮ Дмитренко Т.Л. на підставі заяви
стягувача управління
Укртрансінспекції у Тернопільській
області винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 42859073 з примусового виконання
постанови № 030495 від 22.09.2013 року про
стягнення з ЗАТ «Тернопільський
молокозавод» в дохід держави штрафу в
сумі 1700 грн.

Предметом позову є скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП № 42859073 від 08.04.2014 року.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження».

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (ч. 2 ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим законом неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Пунктами 6 і 8 частини 2 зазначеної
правової норми до виконавчих
документів віднесено постанови
органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом, а також рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

За правилами статті 26 Закону України
«Про виконавче провадження» однією із
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження є пред'явлення
виконавчого документа до органу
державної виконавчої служби не за
підвідомчістю виконання рішення (п. 4 ч.
1).

Як було з'ясовано судом, постановою
Управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області, копія якої
наявна в матеріалах справи, накладено
на позивача
адміністративно-господарські санкції
у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за
правопорушення, відповідальність за
яке закріплена Законом України «Про
автомобільний транспорт» (абз. 3 ч. 1 ст.
60).

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» встановлено,
що адміністративно-господарські
штрафи стягуються відповідно до закону
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері організації
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), і
зараховуються до Державного бюджету
України.

Зі змісту Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року № 1567, слідує, що
адміністративно-господарські штрафи
за порушення, передбачені ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», накладаються шляхом
винесення керівником (або його
заступником) органу державного
контролю (Укртрансінспекції чи її
територіального органу) відповідної
постанови, яка є обов'язковою для
виконання правопорушником.

Державним органом, на який покладено
примусове виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України, є
Державна виконавча служба (ст. 1 Закону
України «Про державну виконавчу
службу»).

Аналіз приведених норм свідчить про те,
що примусове виконання постанови
Укртрансінспекції чи її
територіального органу про накладення
адміністративно-господарського штрафу
віднесене до компетенції Державної
виконавчої служби. Тобто, за умови
відсутності факту добровільного
виконання такого рішення органу
державного контролю, воно підлягає
виконанню на підставі Закону України
«Про виконавче провадження» та
фактично відноситься до категорії
виконавчих документів: рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу (п. 8 ч. 2 ст. 17).

У апеляційній скарзі апелянт
посилається на положення частини 6
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», якою
визначено, що порядок стягнення у
вигляді штрафу за порушення, викладені
у цій статті, та порядок оскарження
постанови по справі про правопорушення
визначає Кабінет Міністрів України. На
сьогодні такий порядок урядом не
затверджений. Відсутні також норми, що
визначають порядок стягнення у вигляді
штрафу за порушення, передбачені ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», у Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті.

Зважаючи на такі посилання апелянта,
колегія суддів наголошує, що
відсутність належного правого
регулювання та узгодженості між
нормативно-правовими актами не може
слугувати підставою для уникнення
обов'язку сплати штрафу на підставі
неоскаржених та чинних рішень, якими
такий застосовано.

Тому, в даному випадку, виходячи із
обов'язковості виконання постанови про
накладення
адміністративно-господарського
штрафу, при відсутності доказів
добровільного виконання, примусове
виконання такого підлягає правовому
регулюванню згідно Закону України «Про
виконавче провадження».

Таким чином, доводи позивача не
спростовують правомірності прийняття
державним виконавцем оскаржуваної
постанови, що було правильно
встановлено судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не
доводять помилковості викладених у
постанові суду першої інстанції
висновків, або ж порушень судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвели до неправильного вирішення
справи, спростовуються вищевикладеним,
а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Тернопільський молокозавод» -
залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 24.04.2014 року
у справі №819/775/14а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Р.Б. Хобор

Н.Г. Левицька