Справа № 804/16551/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії
Василівни при секретаріТалаш Д.В. за
участю: представника позивача
представника відповідача Булатова В.Б.
Калугіної А.С. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "М'ясна фабрика
"Фаворит Плюс" до Дніпропетровської
митниці Міндоходів України про
визнання недійсним та скасування
рішення від 11.04.2014 року №110100000/2014/200049/1,
скасування карток відмови

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «М'ясна фабрика
«Фаворит плюс» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України, в якому просить визнати
недійсним та скасувати рішення
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України №110100000/2014/200049/1 від 11.04.2014 року
про визначення митної вартості товару
та визнати недійсними та скасувати
видані Дніпропетровською митницею
Міндоходів України картки відмови у
митному оформлені товарів №110100000/2014/00111
від 11.04.2014 року, №110100000/2014/00112 від 11.04.2014
року.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що
відповідачем за результатами
здійсненого контролю правильності
визначення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, безпідставно застосовано
резервний метод визначення митної
вартості товарів замість заявленого
позивачем основного методу - за ціною
договору, внаслідок чого неправомірно
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів. При цьому,
позивач вважає, що надав митному органу
всі необхідні документи для
підтвердження заявленої ціни.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав викладених в
позовній заяві та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у заперечення, в яких
зазначено про правомірність винесення
рішення, що оскаржується.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази наявні в матеріалах справи,
встановив наступне.

Між ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс»
(покупець) та фірмою VION Trading GmbH
(продавець) був укладений контракт
№02/09/13 від 02.09.2013 року, відповідно до
якого фірма VION Trading GmbH зобов'язується
передати у власність ТОВ «М'ясна
фабрика «Фаворит Плюс» товар,
найменування, ціна та кількість якого
зазначається у додатках до контракту
(специфікаціях), які підписуються
сторонами на кожну окрему поставку і з
моменту підписання є невід'ємною
частиною контракту.

Згідно із специфікацією №3 від 19.03.2014
року до контракту фірма VION Trading GmbH
здійснила поставку товару, а саме: шпик
свинячий боковий заморожений у
загальній кількості 60000 кг. за
загальною ціною 27600 євро.

Фірма VION Trading GmbH здійснила поставку
позивачу товару позивачу трьома
партіями: перша партія - загальною
вартістю 9052,34 євро (інвойс № 3-12097-01 від
31.03.2014р.); друга партія - загальною
вартістю 9065,22 євро (інвойс № 3-12097-02 від
31.03.2014 p.); третя партія - загальною
вартістю 9059,93 євро (інвойс № 3-12097-03 від
01.04.2014 p.).

Зазначені партії товару надійшли на
митне оформлення до Дніпропетровської
митниці: перша партія - 04.04.2014 року, що
підтверджується відміткою на
міжнародній товарно-транспортній
накладній СМR № від 31.03.2014 року,
друга партія - 04.04.2014 року, що
підтверджується відміткою на
міжнародній товарно-транспортній
накладній СМR № від 31.03.2014 року,
третя партія товару - 07.04.2014 року, що
підтверджується відміткою на
міжнародній товарно-транспортній
накладній СМR № від 01.04.2014 року.

Товар заявлено до митного оформлення
шляхом подачі митної декларації від
07.04.2014 року №110010000/2014/208391.

Митна вартість товару була заявлена
позивачем за ціною контракту (основний
метод) відповідно до ст.58 Митного
кодексу України.

За результатами проведеного контролю
із застосуванням системи управління
ризиками Автоматизованою системою
аналізу та управління ризиками (АСАУР)
відповідно до статті 337 Митного кодексу
України в автоматизованому порядку
було виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості.

Посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів відповідно до п.4.1
ст.54 Митного кодексу України здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартісті.

Так, митницею під час здійснення
контролю за правильністю визначення
декларантом митної вартості товару
виявлено розбіжності у наданих
позивачем документах, а саме: у
зовнішньоекономічному контракті від
02.09.13р. № 02/09/13 п.3.1 розділом 3,
прайс-листі від 14.03.2014 №б/н, та
специфікації №3 від 19.03.2014р.
передбачена 100% передплата. У якості
підтвердження передплати за товар
надана SWIFT від 01.04.2014р., в якій відсутнє
посилання на партію товару. Також дата
оплати у наданій SWIFT пізніше ніж дата
виставлення рахунку від 31.03.2014 № 3-12097-02,
що суперечить умовам контракту; по
наданому страховому полісу не можливо
провести обчислення страхової суми; по
транспортному договору від 27.11.2013р.
№27/11/13 між «Фаворит плюс» та
експедитором ПП «Транс логістік»
розділом передбачено надання заявки та
рахунка на оплату транспортних послуг.
Ці документи підтверджують вартість та
сплату за транспортно-експедиційні
послуги. Вказані документи не надані
декларантом. Пунктом 2 договору про
надання послуг по транспортному
обслуговуванню від 19.03.2014 р. №19/03-14 між
ПП «Транс логістік» та СПД «Каверіна
Раїса Миколаївна» передбачено надання
заявки та рахунку на сплату послуг.
Вищезазначених документів не надано
для підтвердження сплати за
транспортні послуги. Також довідка про
транспортні витрати від 04.04.2014р. №04/04-14,
яка надана СПД «Каверіна Раїса
Миколаївна» не передбачена угодою, а
отже не може підтверджувати дійсність
господарської операції. Таким
документом виступає рахунок або
заявка, які до митного органу наданні
не були.

Відповідно ч.2 статті 53 Митного кодексу
України серед документів, що подаються
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості є
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Так, в довідці про транспортні витрати
не вказано суму експедиторської
винагороди, при цьому плата
експедитору за надані ним послуги є
частиною загальних витрат на
транспортування, тому в межах вимог
законодавства з питань митної справи є
обов'язковою для включення до бази
оподаткування таких товарів, однак
розрахунки митної вартості, здійсненні
декларантом за митними деклараціями,
не містять відомостей про вартість
послуг ПП «Транс Логистик» з
організації та забезпечення імпортних
вантажів.

В тому числі, процентна ставка
страхування та вартість витрат на
страхування у страховому документів та
документах митного оформлення -
відсутня, що унеможливлює здійснення
відповідного розрахунку. Позивачем
надано заяву на страхування, яка не є
документом, що підтверджує вартість
страхування.

Так, відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 50
Кодексу відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. Митний орган з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: 1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Згідно статті 53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи, про що було
зазначено позивачу, зокрема, договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, про що й було
зазначено позивачу.

При цьому, Декларант або уповноважена
ним особа за власним бажанням може
подати додаткові наявні у них
документи для підтвердження заявленої
ними митної вартості товару (статті 53
Митного кодексу України).

Із системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної вартості товару лежить на
позивачу, а митний орган у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи.

При цьому, згідно із вищенаведеними
приписами, у випадку виникнення
обґрунтованих сумнівів митний орган
повинен витребовувати, а позивач -
надавати лише ті докази, які можуть
підтвердити або спростувати сумніви
митниці.

Відповідно до вимог другої та третьої
частини ст. 53 Митного кодексу України,
під час консультацій декларанта
зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: транспортні
(перевізні) документи, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів; виписку з бухгалтерської
документації; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціям.

Також, позивачем не надані належні
офіційні переклади документів, а саме:
сертифікату походження товару № А 14138243
від 31.03.2014р., експортної МД країни
відправлення від 31.03.2014р. №14DЕ41Е9,
СМR від 31.03.2014р. №, що передбачено
ст.254 Митного кодексу України.

Посадовою особою митного органу
надсилались повідомлення позивачу
щодо наявності розбіжностей у
документах, що підтверджується витягом
з бази даних.

Однак позивач витребуваних документів
щодо підтвердження заявленої митної
вартості не надав без обґрунтувань та
підстав щодо неможливості надання
додаткових документів.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари (стаття 54 Кодексу).

Відповідно до п.4 ст.57 Митного кодексу
України проведено консультацію з
приводу обрання методу визначення
митної вартості.

Виходячи з наведеного та ненадання
позивачем при митному оформленні
митному органу належних та допустимих
доказів щодо об'єктивно підтвердженої
митної вартості товару, а також
проведення митницею консультацій з
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості товарів, відповідач мав
підстави для визначення митної
вартості товару за наявними
документами.

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

У зв'язку з вищезазначеними
розбіжностями митницею було прийнято
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№110100000/2014/00111 від 11.04.2014 року та
№110100000/2014/00112, в тому числі Рішення про
коригування митної вартості товарів
рішення від 11.04.2014 року №110100000/2014/200049/1, у
зв'язку з неможливістю використання
обраного декларантом методу
визначення митної вартості згідно з ч.6
ст.54 Митного кодексу України, оскільки
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, містять розбіжності,
про що зазначено в графі 33 Рішення.

Згідно статті 55 Митного кодексу
України у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Згідно статті 55 Митного кодексу
України товар було випущено у вільний
обіг під гарантійні зобовязання за МД
№110100000/2014/209022 від 12.04.2014 року.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються (ст.55 Митного кодексу
України).

До Дніпропетровської митниці
Міндоходів надійшли звернення
позивача від 03.07.2014 року №53, №54, №55 (вх.
ДММ від 03.07.2014 року №8190/3-15, №8192/3-15,
№8191/3-15) стосовно надання додаткових
документів для перегляду прийнятого
рішення від 11.04.2014 року про коригування
митної вартості. Однак, додаткові
документи подані з порушенням
законодавчо втсановленого 80-денного
терміну, у митниці відсутні підстави
для розгляду наданих документів
наданих позивачем листами.

Так, відповідно до статті 57 Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів,

За частиною 1 статті 58 Кодексу метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Як встановлено судом, за результатами
перевірки поданих для підтвердження
заявленої митної вартості документів у
митниці виникли обґрунтовані сумніви
щодо рівня заявленої митної вартості, у
звязку з порівнянням його до рівня
митної вартості аналогічного товару та
розбіжностями які містились в поданих
документах, у зв'язку з чим митним
органом витребувано у позивача
документи.

Відповідачем з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості імпортованих товарів було
проведено аналіз бази даних (АСАУР) та
встановлено, що рівень заявленої
декларантом митної вартості товару
становить 0,459 Євро/кг, а рівень митної
вартості подібних товарів за вже
оформленими митними деклараціями, що
визнані митними органами та
розраховані за ціною угоди становить
0,765 Євро/кг (МД від 25.03.2014 р. №205070000/2014/9497).

Митну вартість товару, що імпортується,
скориговано із застосуванням
другорядного методу визначення митної
вартості - 2-г - резервний метод
визначення митної вартості. Визначена
митна вартість товару ґрунтується на
інформації щодо вартості оцінюваних
товарів за МД від 25.03.2014р. №205070000/2014/9497
та становить 0,765 Євро/кг.

З урахуванням викладеного вище,
оскільки підприємством витребувані
відповідачем належні документи надано
не було, це дало підстави, після
проведення консультацій, для
визначення митної вартості товару у
спосіб, передбачений ст.ст.57, 64 МК
України. При цьому, відповідачем
обґрунтовано неможливість
послідовного застосування попередніх
методів визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вважає, що
використовуючи владні управлінські
функції при визначенні митної вартості
товару, митний орган діяв в порядку
черговості послідовного використання
методів, передбачених статтями 59-64
Митного кодексу України.

Посилання позивача щодо надання
необхідних документів для
підтвердження правильності визначення
митної вартості товару за основним
методом не ґрунтуються на матеріалах
справи, наданні до відповідача
документи містять розбіжності, що не
дає можливості достовірно обрахувати
всі складові митної вартості
заявленого до митного оформлення
товару.

З огляду на викладене, враховуючи, що
відповідачем доведено правомірність
прийняття рішень, що оскаржуються, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Розподіл судових витрат слід здійснити
відповідно до вимог ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "М'ясна фабрика
"Фаворит Плюс" до Дніпропетровської
митниці Міндоходів України про
визнання недійсним та скасування
рішення від 11.04.2014 року №110100000/2014/200049/1,
скасування карток відмови - відмовити в
повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
згідно з ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.В. Боженко