Справа № 372/4954/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
372/4954/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Потабенко Л.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб
В.А.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду
України в місті Обухові та
Обухівському районі Київської області
на постанову Обухівського районного
суду Київської області від 27 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
пенсійного фонду України в місті
Обухові та Обухівському районі
Київської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У жовтні 2014 року, позивач звернувся до
Обухівського районного суду Київської
області з позовом до Управління
пенсійного фонду України в місті
Обухові та Обухівському районі
Київської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії. Свої позовні вимоги
мотивував тим, що має право на
призначення пенсії на пільгових умовах
відповідно до вимог статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Обухівського районного
суду Київської області від 27 жовтня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.Обухові та
Обухівському районі Київської області
щодо відмови у призначенні ОСОБА_2
пенсії на пільгових умовах згідно із
пунктом "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Обухові та
Обухівському районі Київської області
призначити ОСОБА_2 пенсії на пільгових
умовах згідно із пунктом "б" ч.1 ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення починаючи з 29 травня 2014
року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач з 21 листопада 1984 року по 31
жовтня 1987 року працював за професією
старший машиніст котлів котельного
цеху Трипільського біохімічного
заводу з повним робочим днем, що
передбачена Списком №2, затвердженим
Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від
22.08.1956 року. У період з 01 вересня 1988 року
по 28 лютого 1991 року за професією
майстер зміни котельного цеху
Трипільського біохімічного заводу з
повним робочим днем, що передбачена
Списком №2, затвердженим Постановою
Ради Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року.
У період з 01 березня 1991 року по 11 лютого
2003 року за професією начальник зміни
котельного цеху Орендного
підприємства «Енергія» з повним
робочим днем, що передбачена Списком
№2, затвердженим Постановою Ради
Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, що
підтверджується копією трудової
книжки, довідками від 15.08.2014 року
№01-09/14/08/-15-01 та довідкою від 23.06.2014 року
№08.

В серпні 2014 року позивач звернувся до
територіального управління Пенсійного
фонду України з заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах
відповідно до ч.1 п "б" ст..ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в м.Обухові та Обухівському
районі Київської області від 03.09.2014
року позивачу було відмовлено у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах, оскільки довідки не
відповідали вимогам законодавства що
були чинні на період роботи.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Вимоги суб'єкта владних повноважень
про надання уточнюючої довідки про
пільговий стаж суперечать положенням
ст.. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,
де зазначено, що основним документом,
що підтверджує стаж роботи є трудова
книжка.

Відповідно до положень п. 3 Порядку
застосування Списків №1, №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 року №383, при
визначенні права на пенсію за віком на
пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до 21
серпня 1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умови праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з абз. 1 п. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637
затверджений Порядок підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній.

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Відповідно до п. 20 зазначеного Порядку,
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Отже, наявність уточнюючої довідки для
призначення пенсії не є необхідною,
оскільки основним документом, що
підтверджує стаж роботи є трудова
книжка, яка у позивача оформлена
належним чином.

Аналогічна правова позиції викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 13.11.2012 року у справі
К/9991/3843/12.

Як вбачається з рішення управління
Пенсійного фонду України в м.Обухові та
Обухівському районі Київської області
від 03.09.2014 року підставою для відмови у
призначенні позивачу пенсії є довідки
які видані безпідставно.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в місті
Обухові та Обухівському районі
Київської області - залишити без
задоволення, а постанову Обухівського
районного суду Київської області від 27
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 23
грудня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 18
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.