Справа № 815/6482/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6482/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1. - за довіреністю
від 04.11.2014року №694.

Від відповідача: Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області П'ятниченко А.О. - за
довіреністю від 14.02.2014року №27.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
30.10.2014р. № щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у загальному
розмірі 2741,78грн., рішення від 30.10.2014р.
№ про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у
загальному розмірі 507,43грн., та вимогу
від 30.10.2014р. №Ф- про сплату боргу
(недоїмки) у загальному розмірі
5074,29грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом, у якому просить суд визнати
протиправними та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Біляївському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
30.10.2014р. № щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у загальному
розмірі 2741,78грн., з яких 2193,43грн. -
основний платіж, 548,35грн. - штрафні
(фінансові) санкції, рішення Державної
податкової інспекції у Біляївському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
30.10.2014р. № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у
загальному розмірі 507,43грн., та вимогу
Державної податкової інспекції у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 30.10.2014р. №Ф- про сплату
боргу (недоїмки) у загальному розмірі
5074,29грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на відсутність,
встановлених ДПІ в Акті перевірки
порушень податкового законодавства з
боку ОСОБА_3, оскільки витрати на оплату
газопостачання (для здійснення
опалення) та електроенергії (для
освітлення приміщення) для робочого
місця нотаріуса, є витратами, котрі
безпосередньо пов'язані зі здійсненням
професійної діяльності самозайнятої
особи, оскільки відповідно до статті 25
Закону України "Про нотаріат" приватний
нотаріус зобов'язаний створювати умови
для належного ведення діяльності та
зберігання документів. Створення умов
для належного ведення професійної
діяльності у осінньо-зимовий період
безумовно потребує опалення (задля
створення безпечного температурного
режиму), в той час як освітлення
приміщення необхідно постійно (задля
забезпечення функціонування
електронних реєстрів, друкування
нотаріальної документації тощо).

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, з позовними вимогами
не погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 28.11.2014р.
вихід.№14279/9/10-10), наголошуючи, зокрема,
на правомірності винесення
оскаржуваних податкового
повідомлення-рішення від 30.10.2014р.
№ щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у загальному розмірі
2741,78грн., рішення від 30.10.2014р. № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у загальному розмірі 507,43грн.,
вимоги від 30.10.2014р. №Ф- про сплату
боргу (недоїмки) у загальному розмірі
5074,29грн., оскільки приватним нотаріусом
ОСОБА_3 занижено суми податку на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за ІІ-ге півріччя 2011року,
2012рік, 2013рік, у зв'язку з чим порушено
вимоги п.177.2 ст.177 Податкового кодексу
України, та як наслідок донараховано
2193,43грн. податок на доходи фізичних
осіб за результатами річного
декларування, у тому числі за ІІ-ге
півріччя 2011року - у сумі 126,21грн., за
2012рік - у сумі 1153,36грн., за 2013рік - у сумі
913,92грн.; занижено суму єдиного внеску,
нарахованого з чистого
оподатковуваного доходу на суму
5074,29грн., в тому числі за ІІ-ге півріччя
2011року - у сумі 291,97грн., 2012рік - у сумі
2668,11грн., 2013рік - у сумі 2114,21грн., що
призвело до порушення вимог п.2 ст.4, п.4
ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», п.3.2 Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України 08.10.2010року №22-2.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного податкового законодавства, суд
встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, у період з 19.09.2014р. по
02.10.2014р., на підставі ст.77 Податкового
кодексу України, п.п.2 ч.1 ст.13 Закону
України „Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", Наказу ГУ
Міндоходів в Одеській області №479 від
08.09.2014р., плану-графіка проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання на ІІІ-й
квартал 2014року, головним державним
ревізор-інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб ДПІ у Біляївському районі
Одеської ГУ Міндоходів в Одеській
області Смірновою Наталією
Михайлівною, проведено документальну
планову виїзну перевірку діяльності
самозайнятої особи - платника податків
«Приватного нотаріуса» ОСОБА_3, місце
проживання АДРЕСА_1 з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2011р. по 31.12.2013р.,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011р. по 31.12.2013р., валютного та іншого
законодавства за період 01.01.2011р. по
31.12.2013р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у
Біляївському районі ГУ Міндоходів в
Одеській області складено Акт
№1870/15-09-17-01/НОМЕР_1 від 16.10.2014р. «Про
результати документальної планової
виїзної перевірки особи, яка здійснює
незалежну професійну діяльність -
приватного нотаріуса ОСОБА_3 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.07.2011р. по 31.12.2013р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., виконання
вимог валютного та іншого
законодавства за період 01.01.2011р. по
31.12.2013р.», у висновках якого наголошено,
що приватним нотаріусом ОСОБА_3
занижено суми податку на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за ІІ-ге півріччя 2011року,
2012рік, 2013рік, у зв'язку з чим порушено
вимоги п.177.2 ст.177 Податкового кодексу
України, та як наслідок донараховано
2193,43грн. - податок на доходи фізичних
осіб за результатами річного
декларування, у тому числі, за ІІ-ге
півріччя 2011року - у сумі 126,21грн., за
2012рік - у сумі 1153,36грн., за 2013рік - у сумі
913,92грн.; занижено суму єдиного внеску,
нарахованого з чистого
оподатковуваного доходу на суму
5074,29грн., в тому числі, за ІІ-ге півріччя
2011року - у сумі 291,97грн., 2012рік - у сумі
2668,11грн., 2013рік - у сумі 2114,21грн., що
призвело до порушення вимог п.2 ст.4, п.4
ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», п.3.2 Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України 08.10.2010року №22-2.

На підставі складеного Акта перевірки
№1870/15-09-17-01/НОМЕР_1 від 16.10.2014р. ДПІ у
Біляївському районі ГУ Міндоходів в
Одеській області 30.10.2014р. винесено
податкове повідомлення-рішення №
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у загальному розмірі
2741,78грн., з яких 2193,43грн. - основний
платіж, 548,35грн. - штрафні (фінансові)
санкції, рішення № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у загальному розмірі 507,43грн., а
також вимогу №Ф- про сплату боргу
(недоїмки) у загальному розмірі 5074,29грн.

Не погодившись із означеними
податковим повідомленням-рішенням від
30.10.2014р. № щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у загальному
розмірі 2741,78грн., рішенням від 30.10.2014р.
№ про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у
загальному розмірі 507,43грн., вимогою
від 30.10.2014р. №Ф- про сплату боргу
(недоїмки) у загальному розмірі
5074,29грн., ОСОБА_3 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою про визнання їх
протиправними та скасування.

Так, на думку суду, оскаржувані
позивачем податкове
повідомлення-рішення від 30.10.2014р.
№ щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у загальному розмірі
2741,78грн., рішення від 30.10.2014р. № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у загальному розмірі 507,43грн.,
вимогу від 30.10.2014р. №Ф- про сплату
боргу (недоїмки) у загальному розмірі
5074,29грн., винесено ДПІ у Біляївському
районі ГУ Міндоходів в Одеській
області неправомірно, безпідставно та
у порушення положень чинного
податкового законодавства України,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних у матеріалах справи
документів, а саме Свідоцтва про право
на зайняття нотаріальною діяльністю
НОМЕР_2 від 06.08.2007р., ОСОБА_3 має право
займатися нотаріальною діяльністю.

Згідно з Реєстраційним посвідченням
про реєстрацію приватної нотаріальної
діяльності №268 від 05.11.2007р., адресою
розташування робочого місця
приватного нотаріуса ОСОБА_3, є АДРЕСА_2.

Судом також з»ясовано, що 09.06.2008р. між
ОСОБА_5 (Дарувальник) та ОСОБА_6
(Обдарованим) укладено Договір
дарування №2089, відповідно до п.п.1,6
якого громадянин ОСОБА_5 подарував, а
громадянин ОСОБА_6 прийняв у дар
земельну ділянку площею 0,0573га. (в тому
числі по угіддям: багаторічних
насаджень - 0,0305га., під будівлями -
0,0268га.), розташовану на території:
АДРЕСА_2, надану на будівництво та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка). На зазначеній в
цьому договорі земельній ділянці
розташований житловий будинок з
надвірними спорудами.

09.06.2008р. між ОСОБА_5 (Дарувальник) та
ОСОБА_6 (Обдарованим) укладено Договір
дарування №2085, відповідно до п.1 якого
громадянин ОСОБА_5 подарував, а
громадянин ОСОБА_6 прийняв у дар
житловий будинок з надвірними
спорудами. Житловий будинок з
надвірними спорудами, що відчужується
за даним Договором розташований:
АДРЕСА_2. Будинок складається в цілому з
одного кам'яного житлового будинку,
зазначеного на схематичному плані під
літерою «А», житловою площею - 50,10кв.м.,
загальною площею - 65,50кв.м., та надвірних
споруд, зазначених на схематичному
плані під літерами: «Б» - літня кухня,
«В» - гараж, «Г» - котельня, «Д» - навіс, І
- цистерна, ІІ вимощення, 1-5 - огорожа,
розташованих на земельній ділянці
площею 0,0573га., що належить ОСОБА_5 на
праві особистою приватної власності.

Зокрема, судом встановлено, що між
ОСОБА_6 (Орендодавець) та ОСОБА_3
(Орендар) укладено Договори оренди
будинку від 01.06.2011р, від 01.08.2011р., від
01.01.2012р., від 01.01.2013р., відповідно до п.1, 2
яких Орендодавець надає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
наступну споруду: об'єкт, що
орендується, являє собою самостійний
будинок, що стоїть в комплексі, з
підсобними (допоміжними) спорудами;
адреса: АДРЕСА_2; загальна площа:
65,50кв.м.; кількість поверхів: один; стан
об'єкта, що орендується, на момент
передачі в оренду: задовільний; об'єкт
належить Орендодавцю на праві
власності на підставі Договору
дарування, посвідченого ОСОБА_7,
приватним нотаріусом Біляївського
районного нотаріального округу
Одеської області 09 червня 2008року, за
реєстровим №2085. Об'єкт оренди
передається в оренду для здійснення
приватної нотаріальної діяльності.
Згідно з п.6 означених Договорів оренди
будинку, до обов'язків Орендаря, у тому
числі, віднесено: нести всі витрати з
експлуатації будинку, що орендується;
нести інші обов'язки як володар об'єкта,
що орендується.

На виконання умов вказаних Договорів
оренди будинку між ОСОБА_6
(Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар)
підписано Акти №1 здачі-приймання
будівлі в оренду від 01.08.2011р., від
01.01.2012р., від 01.01.2013р., відповідно до
якого Орендодавець передав, а Орендар
прийняв в строкове платне
користування, будівлю загальною площею
65,50кв.м., яка складається з трьох кімнат
та підсобного приміщення, в
задовільному стані.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи документів, відповідно до п.п.6.1.3
п.6 Договору оренди будинку від 01.06.2011р.,
від 01.08.2011р., від 01.01.2012р., від 01.01.2013р. за
рахунок Орендаря сплачено грошові суми
в розмірах 233,44грн., 273,91грн., 267,16грн.,
981,70грн., 998,21грн., 1238,82грн., 135,84грн.,
674,87грн., 1234,91грн., 194,11грн., 170,39грн.,
188,93грн., 192,98грн., 174,10грн., 239,18грн.,
214,56грн., 223,66грн. за спожиту
електроенергію за квитанціями №146 від
07.07.2011р., №202 від 06.09.2011р., №69 від 18.10.2011р.,
№244 від 12.01.2012р., №17 від 21.03.2012р., №171 від
25.04.2012р., №4932 від 16.11.2012р., №7354 від
17.12.2012р., №6603 від 17.04.2013р., №8787 від
17.05.2013р., №1331 від 17.06.2013р., №3489 від
16.07.2013р., №1005 від 16.08.2013р., №319 від
17.09.2013р., №4974 від 17.10.2013р., №7502 від
15.11.2013р., №11087 від 25.12.2013р., та грошові
суми в розмірах 47,21грн., 19,77грн., 1649,20грн.,
2010,44грн., 1917,14грн., 1342,86грн. за спожитий
природний газ за квитанціями №147 від
07.07.2011р., №68 від 18.10.2011р., №1 від 18.01.2012р.,
№172 від 25.04.2012р., №146 від 14.02.2013р, №QS20580384
від 30.12.2013р., що підтверджується
укладеними між ОСОБА_6 (Орендодавець) та
ОСОБА_3 (Орендар) відповідними актами
про сплату комунальних послуг.

Судом з»ясовано та вбачається з
наявних у справі квитанцій про сплату
комунальних послуг, зокрема, за спожиту
електроенергію та спожитий природний
газ, в якості платників зазначено,
зокрема, ОСОБА_5, та ОСОБА_8

У зв»язку з чим, та з урахуванням
викладеної судом пропозиції щодо
надання ґрунтовних пояснень з приводу
вищеозначених обставин, 11.12.2014р.
приватним нотаріусом Біляївського
районного нотаріального округу
Головного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_6
надіслано Лист-запит №175/01-16, у якому
викладено прохання щодо надання
пояснень з наступних питань: «з яких
причин у квитанціях про сплату за
газопостачання та електроенергію за
2011-2013роки зазначаються облікові
рахунки стосовно будинку АДРЕСА_2, які
були відкриті на інших осіб?; чи
здавався в оренду будинок АДРЕСА_2,
іншим особам, крім приватного
нотаріуса ОСОБА_3? Яка особа несла
витрати із сплати комунальних послуг
протягом 2011-2013років?».

За результатами розгляду вказаного
Листа-запита від 11.12.2014р. №175/01-16, ОСОБА_6
на ім'я приватного нотаріуса ОСОБА_3
надав Лист-відповідь від 15.12.2014р., у
якому зазначено, що облікові картки
щодо сплати за газопостачання та
електроенергію оформлені на
попередніх власників будинку АДРЕСА_2,
оскільки ОСОБА_6 не вживались заходи
щодо переоформлення договорів на
постачання газу та електроенергії як
нового власника будинку, а відповідно й
не змінювались дані облікових
рахунків, на які здійснюється сплата за
газопостачання та постачання
електроенергії. За весь період з 2011 по
2013роки єдиним орендарем будинку
АДРЕСА_2 був приватний нотаріус ОСОБА_3
на підставі договорів оренди від
01.01.2011р., 01.06.2011р., 01.08.2011р., 01.01.2012р.,
01.01.2013р., відповідно усі витрати
пов'язані з оплатою комунальних послуг
по цьому будинку здійснював орендар
приміщення (ОСОБА_3), в тому числі й
сплачував за послуги газопостачання та
електроенергію.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Порядок правового регулювання
діяльності нотаріату в Україні
визначено Законом України «Про
нотаріат» від 2 вересня 1993року №3425-XII
(зі змінами та доповненнями) відповідно
до ст.3 якого нотаріус - це уповноважена
державою фізична особа, яка здійснює
нотаріальну діяльність у державній
нотаріальній конторі, державному
нотаріальному архіві або незалежну
професійну нотаріальну діяльність,
зокрема посвідчує права, а також факти,
що мають юридичне значення, та вчиняє
інші нотаріальні дії, передбачені
законом, з метою надання їм юридичної
вірогідності.

Нотаріусом може бути громадянин
України, який має повну вищу юридичну
освіту, володіє державною мовою, має
стаж роботи у сфері права не менш як
шість років, з них помічником нотаріуса
або консультантом державної
нотаріальної контори - не менш як три
роки, склав кваліфікаційний іспит і
отримав свідоцтво про право на
зайняття нотаріальною діяльністю.

Нотаріусу забороняється
використовувати свої повноваження з
метою одержання неправомірної вигоди
або прийняття обіцянки чи пропозиції
такої вигоди для себе чи інших осіб.

Нотаріус не може займатися
підприємницькою, адвокатською
діяльністю, бути засновником
адвокатських об'єднань, перебувати на
державній службі або службі в органах
місцевого самоврядування, у штаті
інших юридичних осіб, а також
виконувати іншу оплачувану роботу,
крім викладацької, наукової і творчої
діяльності.

Згідно з пп.14.1.226. п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, самозайнята особа -
платник податку, який є фізичною особою
- підприємцем або провадить незалежну
професійну діяльність за умови, що така
особа не є працівником в межах такої
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це
зокрема, діяльність приватних
нотаріусів, за умови, що така особа не є
працівником або фізичною особою -
підприємцем та використовує найману
працю не більш як чотирьох фізичних
осіб.

Пунктом 178.1. статті 178 Податкового
кодексу України, передбачено, що особи,
які мають намір здійснювати незалежну
професійну діяльність, зобов'язані
стати на облік в органах державної
податкової служби за місцем свого
постійного проживання як самозайняті
особи та отримати свідоцтво про таку
реєстрацію згідно із статтею 65 цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 2 статті 178 Податкового
кодексу України доходи громадян,
отримані протягом календарного року
від провадження незалежної
професійної діяльності,
оподатковуються ставками,
визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу,
тобто за ставкою 15 відсотків бази
оподаткування, а в разі перевищення
десятикратного розміру мінімальної
заробітної плати встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року,
ставка податку становить 17 відсотків
суми перевищення.

Відповідно до п.3 ст.178 Податкового
кодексу України, оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
доход тобто різниця між доходом і
документально підтвердженими
витратами, необхідними для
провадження певного виду незалежної
професійної діяльності.

Фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність, зобов'язані
вести облік доходів і витрат від такої
діяльності та подавати податкову
декларацію за результатами звітного
року відповідно до цього розділу у
строки, передбачені для платників
податку на доходи фізичних осіб, тобто
до 1 травня року, що настає за звітним.

Остаточний розрахунок податку на
доходи фізичних осіб за звітний
податковий період здійснюється
платником податку самостійно згідно з
даними, зазначеними в податковій
декларації. При цьому до 1 серпня року,
що настає за звітним, самозайнята особа
зобов'язана самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену в
поданій податковій декларації (ст.179.7
ПКУ).

Податковим кодексом України та іншими
нормативно-правовими актами України не
надано вичерпний перелік витрат, які
включаються до складу валових, а тому
єдиним критерієм при визначенні
витрат, що зменшують дохід для
визначення об'єкта оподаткування, є їх
належність та необхідність для
провадження незалежної професійної
діяльності. При цьому, п.1.4. ст.4
Податкового кодексу України
встановлює презумпцію правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Зокрема, як вбачається з матеріалів
справи, будівля загальною площею
65,50кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2, зареєстрована як робоче місце
приватного нотаріуса Біляївського
районного нотаріального округу
Головного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_3, та
використовується нотаріусом, на
підставі Договорів оренди будинку від
01.06.2011р, від 01.08.2011р., від 01.01.2012р., від
01.01.2013р., можливість укладення яких
передбачена ст.627 Цивільного кодексу
України, ст.24 Закону України «Про
нотаріат» та Положенням «Про порядок
реєстрації приватної нотаріальної
діяльності та заміщення приватного
нотаріуса».

Як встановлено судом, та зазначено
вище, комунальні послуги за спожиті
електроенергію та природний газ, котрі
було використано в будівлі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_2,
зареєстрованій як робоче місце
приватного нотаріуса Біляївського
районного нотаріального округу
Головного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_3, повністю
сплачувалися за рахунок Орендаря -
ОСОБА_3.

Відповідно до пункту 138.1. статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з абзацом «д» підпункту 138.8.5
пункту 138.8 статті 138 вказаного Кодексу
до складу загальновиробничих витрат
включаються витрати на опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення та інші послуги з
утримання виробничих приміщень.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України визначено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, а саме
витрати на організацію та проведення
прийомів, презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених статтею 157 цього Кодексу, та
витрат, пов'язаних із провадженням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1
статті 140 цього Кодексу), а також
витрати на придбання, виготовлення,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію та інше поліпшення
основних засобів та витрати, пов'язані
з видобутком корисних копалин, а також
з придбанням (виготовленням)
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації згідно зі статтями 144 - 148
цього Кодексу, з урахуванням
пунктів146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5
статті 148 цього Кодексу

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності з
урахуванням визначених у пункті 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
обмежень.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд дійшов висновку,
що документально підтверджені валові
витрати у загальному розмірі 14623,30грн.,
правомірно віднесені позивачем -
приватним нотаріусом Біляївського
районного нотаріального округу
Головного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_3 до складу
валових витрат, оскільки вони прямо
пов'язані зі здійсненням незалежної
професійної нотаріальної діяльності.

При цьому, судом відхиляються та не
приймаються до уваги посилання
представника відповідача - Державної
податкової інспекції у Біляївському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області, на те, що
само зайнятою особою ОСОБА_3 у період з
липня 2011р. по грудень 2013р. до складу
валових витрат неправомірно віднесено
суми витрат на сплату за
електроенергію та газопостачання,
оскільки приміщення де знаходиться
робоче місце приватного нотаріуса
ОСОБА_3, не є його власністю, з огляду на
те, що право на віднесення до складу
валових витрат сум, сплачених за
фактично отримані комунальні послуги,
положеннями чинного Податкового
кодексу України, самозайняту особо не
ставиться в залежність від наявності у
неї права власності на нежитлове
приміщення за місцем ведення
професійної діяльності.

Таким чином, беручи до уваги
вищевикладене, суд дійшов висновку, що
віднесення 14623,30грн. до складу валових
витрат, повністю підтверджено
позивачем наданими до суду та наявними
у матеріалах справи відповідними
первинними документами, а тому платник
податку мав усі законні підстави для
віднесення до складу валових витрат
означеної суми, що відповідно свідчить
про неправомірність та
безпідставність винесення
контролюючим органом оскаржуваних
податкового повідомлення-рішення від
30.10.2014р. № щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у загальному
розмірі 2741,78грн., рішення від 30.10.2014р.
№ про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у
загальному розмірі 507,43грн., вимоги від
30.10.2014р. №Ф- про сплату боргу
(недоїмки) у загальному розмірі 5074,29грн.

Вищевикладене спростовує твердження
відповідача, наведені у письмових
запереченнях на адміністративний
позов та викладені усно в ході судового
розгляду справи по суті.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Натомість,
Державна податкова інспекція у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області не надала суду жодних належних
доказів на підтвердження та
обґрунтування правомірності винесення
оскаржуваних позивачем податкового
повідомлення-рішення від 30.10.2014р.
№ щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у загальному розмірі
2741,78грн., рішення від 30.10.2014р. № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у загальному розмірі 507,43грн., та
вимогу від 30.10.2014р. №Ф- про сплату
боргу (недоїмки) у загальному розмірі
5074,29грн.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС
України позивач має право, у тому числі,
вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_3 правомірні, документально
підтверджені та обґрунтовані,
базуються на положеннях чинного
податкового законодавства, отже
підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_3, відповідно до приписів ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94,
ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 30.10.2014р.
№ щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у загальному розмірі
2741,78грн., рішення від 30.10.2014р. № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у загальному розмірі 507,43грн., та
вимогу від 30.10.2014р. №Ф- про сплату
боргу (недоїмки) у загальному розмірі
5074,29грн., задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 30.10.2014р. №, рішення від
30.10.2014р. №, та вимогу від 30.10.2014р.
№Ф-.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір у сумі 182(сто вісімдесят дві)грн.
70коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 22 грудня 2014 року.

Суддя
Харченко Ю.В.