Справа № 2-а-3008/10/0270
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/10033/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області

на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року

у справі № 2-а-3008/10/0270

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Макарді»

до Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Макарді» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області (далі - відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 30 червня 2010
року № /0 року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Хмільницької
ОДПІ Вінницької області № /0 року
від 30 червня 2010 року. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Макарді» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі Хмільницька ОДПІ
Вінницької області, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Хмільницька ОДПІ Вінницької області
провела планову виїзну перевірку ТОВ
«Макарді» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2008
року по 31 грудня 2009 року, по податку на
додану вартість з 01 жовтня 2008 року по 01
листопада 2008 року та з 01 січня 2009 року
по 31 грудня 2009 року, за результатами
якої був складений акт № 32-23-32407672 від 23
червня 2010 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, зокрема,
вимоги: підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5,
абзацу «б» підпункту 11.2.3 пункту 11.2
статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток в період, що перевірявся, на
загальну суму 53971,00 грн., у тому числі: за
3 квартал 2008 року в сумі 14583,00 грн., за 4
квартал 2009 року в сумі 39388,00 грн..

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що: позивачем були завищені валові
витрати за період з 01 липня 2008 року по 31
грудня 2009 року на загальну суму 2215885,00
грн. (в тому числі по періодах: за 3
квартал 2008 року - у сумі 58333,00 грн.; за 4
квартал 2009 року - у сумі 157552,00 грн.), а
саме: включено до складу витрат на
придбання товарів (робіт, послуг) за 4
квартал 2009 року згідно акта виконаних
робіт (без номера та дати) вартість
комп'ютерних послуг, наданих суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1,
який не є платником податку на прибуток
та податку на додану вартість в сумі
18000,00 грн.; включено до складу валових
витрат за 3 квартал 2008 року згідно акта
здачі-прийняття виконаних робіт (без
дати та без номера) вартість наданих
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2 бухгалтерських послуг на суму
70000,00 грн. (у тому числі податок на
додану вартість - 11667,00 грн.);
товариством неправомірно віднесено до
складу валових витрат витрати у
загальній сумі 139552,00 грн. на придбання у
СВК «Маяк» та СТОВ «Хлібороб» гороху
без надання підтверджуючих документів.

30 червня 2010 року Хмільницька ОДПІ
Вінницької області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила ТОВ «Макарі» суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на
прибуток у розмірі 72017,00 грн., у тому
числі: 53971,00 грн. - за основним платежем,
18046,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що: ТОВ «Макарді»
правомірно включило до складу валових
витрат: в 3 кварталі 2008 року вартість
наданих бухгалтерських послуг
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2, а в 4 кварталі 2009 року - вартість
наданих йому послуг щодо ремонту та
обслуговування комп'ютерної та офісної
техніки та надання послуг в сфері
інформатизації суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на
підставі належним чином оформлених
документів, виходячи з дати фактичного
отримання таких послуг, з урахуванням
умов укладених із підприємцями
договорів. Також, суд виходив з того, що
ТОВ «Макарді» правомірно включило до
складу валових витрат витрати на
придбання гороху у СВК «Маяк» та СТОВ
«Хлібороб», оскільки зазначені
операції підтверджена належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до положень пункту 5.1 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

За приписами пункту 5.11 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) установлення
додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, господарська операція з
придбання позивачем у СВК «Маяк»
гороху та оплати його вартості
підтверджується платіжним дорученням
№ 194 від 01 грудня 2009 року, банківською
випискою ВАТ КБ «Хрещатик» від 02 грудня
2009 року та податковою накладною № 2/12
від 01 грудня 2009 року (арк. справи 35-37).
Господарська операція з придбання
позивачем у у СТОВ «Хлібороб» гороху
та оплати його вартості
підтверджується договором
купівлі-продажу № 30/9-ЗУ від 30 вересня
2009 року, платіжним дорученням № 115 від 02
жовтня 2009 року, банківською випискою
ВАТ КБ «Хрещатик» від 05 жовтня 2009 року
та податковою накладною № 360 від 02
жовтня 2009 року (арк. справи 38-41).

Відповідно до абзацу «б» підпункту 11.2.3
пункту 11.2 статті 11 «Про оподаткування
прибутку підприємств» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) датою збільшення
валових витрат платника податку при
здійсненні ним операцій з особами, які
є резидентами, які сплачують цей
податок за ставкою нижчою, ніж
зазначена у статті 10 цього Закону (крім
платників податку, зазначених у пункті
7.2 статті 7 цього Закону), або сплачують
цей податок у складі єдиного чи
фіксованого податку чи є звільненими
від сплати цього податку або не є його
суб'єктами згідно із законодавством, є
дата оприбуткування платником податку
товарів (а при їх імпорті - також робіт
(послуг), супутніх чи допоміжних такому
імпорту товарів), а для робіт (послуг), -
дата їх фактичного отримання від таких
осіб, незалежно від наявності їх оплати
(у тому числі часткової або авансової).

Як вбачається з матеріалів справи,
умовами укладеного між позивачем
(замовником) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавцем)
договору про надання послуг від 05 січня
2009 року сторони визначили, що
розрахунки проводяться після повного
виконання виконавцем своїх зобов'язань
по договору (пункт 3.2 статті 3 договору);
розрахунки по договору проводяться
згідно акту наданих послуг (виконаних
робіт) (пункт 3.3 статті 3 договору).

Судами попередніх інстанцій було
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що фактичне
отримання позивачем послуг, наданих
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
мало місце 31 грудня 2009 року, що
підтверджується актом виконаних робіт
№ 25 від 31 грудня 2009 року (арк. справи 43),
з огляду на що позивач правомірно
включив понесені у зв'язку з оплатою
вартості таких послуг витрати до
складу валових витрат 4 кварталу 2009
року.

Як вбачається з матеріалів справи,
умовами укладеного між позивачем
(замовником) та приватним підприємцем
ОСОБА_2 (виконавцем) договору про
надання послуг бухгалтерського обліку
від 05 травня 2008 року сторони визначили,
що здача приймання наданих послуг
здійснюється сторонами по акту
протягом 10 днів з дня закінчення
перевірки періоду, вказаного в пункті
2.2 даного договору (пункт 6.1 статті 6
договору); у термін 3-х днів після
підписання остаточного акту
здачі-приймання виконавець
зобов'язаний надати замовнику всі
передані йому для виконання
зобов'язань за даним договором
документи, звіт про надані послуги, а
також іншу документацію, що є у
виконавця і що стосується замовника,
але не пізніше 30 червня 2008 року.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що фактичне
отримання позивачем послуг, наданих
приватним підприємцем ОСОБА_2, мало
через 3 днів від дати підписання акту
здачі-прийняття виконаних робіт
(надання послуг) від 30 червня 2008 року
(арк. справи 81), з огляду на що позивач
правомірно включив понесені у зв'язку з
оплатою вартості таких послуг витрати
до складу валових витрат 3 кварталу 2008
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
неправомірність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення та
наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Хмільницької ОДПІ Вінницької
області підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Вінницького
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2010 року та ухвала Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2011 року підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Хмільницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна