Справа № 497/2137/14-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 497/2137/14-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Кодінцева С.В. Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді - Яковлева Ю.В.,

судді - Коваля М.П,

за участю секретаря судового
засідання Худик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Болградського районного
суду Одеської області від 23 вересня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Болградської міської
ради Одеської області, третіх осіб
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення
виконавчого комітету Болградської
міської ради Одеської області, -

В С Т А Н О В И Л А :

06.08.2014р. ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Болградської міської ради Одеської
області за участю третіх осіб ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про скасування рішення
виконавчого комітету Болградської
міської ради Одеської області від
29.11.2012р. № 515, яким видано ОСОБА_2
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно на домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що виконавчий
комітет Болградської міської ради
Одеської області прийняв оскаржуване
рішення на підставі законодавства,
який не регулює спірні правовідносини.

Справу розглянуто у відсутності
відповідача.

Треті особи заперечували проти позову,
посилаючись на дотримання
відповідачем вимог закону при
прийнятті оскаржуваного рішення, в
зв'язку з чим просили у позові
відмовити.

Постановою Болградського районного
суду Одеської області від 23 вересня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача та третьої
особи, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається
наступне.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з
господарськими будівлями та дворовими
спорудами за адресою: АДРЕСА_2
відповідно до договору купівлі-продажу
від 23.11.1979р. та договору дарування від
19.12.2013р. Право власності позивача на
об'єкт нерухомості належним чином
зареєстрований, що підтверджується
витягами з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 29.03.2013р. № 1792176 та від
19.12.2013р. № 14953580 (а.с. 6-10).

29.11.2012р. виконавчий комітет
Болградської міської ради Одеської
області прийняв рішення № 515 про видачу
ОСОБА_2, ОСОБА_4 свідоцтва про право
власності на домоволодіння (гараж), про
реєстрацію права власності ОСОБА_2,
ОСОБА_4 на домоволодіння, про вилучення
усіх попередніх правовстановлюючих
документів (а.с. 51).

19.12.2012р. ОСОБА_2, ОСОБА_4 видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1. До
складу домоволодіння входять: житловий
будинок літ. «А», загальна площа 98.7
кв.м., житлова площа 46.6 кв.м.; сарай літ
«Б», гараж літ «Г», дворові споруди № 1-3,
1 (а.с.52).

19.12.2012р. КП «Болградське бюро технічної
інвентаризації» здійснило реєстрацію
прав, яка підтверджується витягом №
36817281 від (а.с. 53).

В зв'язку зі смертю ОСОБА_4 право на
спадщину за законом перейшло до сина
померлого ОСОБА_3, а саме: частка
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 54).

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що відповідач при прийнятті
оскаржуваного рішення діяв на підставі
закону та в межах наданих повноважень.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до статті 31 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать:

- організація за рахунок власних коштів
і на пайових засадах будівництва,
реконструкції і ремонту об'єктів
комунального господарства та
соціально-культурного призначення,
жилих будинків, а також шляхів
місцевого значення;

- виконання або делегування на
конкурсній основі генеральній
будівельній організації (підрядній
організації) функцій замовника на
будівництво, реконструкцію і ремонт
житла, інших об'єктів соціальної та
виробничої інфраструктури комунальної
власності;

- залучення на договірних засадах
підприємств, установ та організацій
незалежно від форм власності до участі
в розвитку потужностей будівельної
індустрії і промисловості будівельних
матеріалів, у створенні,
розвитку та реконструкції об'єктів
інженерного забезпечення і
транспортного обслуговування;

- участь у прийнятті в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів у
порядку та у випадках, встановлених
законом.

Відповідно до статті 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
законами, які не повинні суперечити
положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до частини 6 статті 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», виконавчий
комітет сільської, селищної, міської,
районної у місті в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної у місті ради.

Підпунктом 10 пунктом «б» статті 30
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»
встановлено, що до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать делеговані повноваження,
в тому числі облік відповідно до закону
об'єктів нерухомого майна незалежно
від форм власності.

Крім того, відповідно до статті 40
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" виконавчі
органи сільських, селищних, міських
рад, крім повноважень, передбачених цим
Законом, здійснюють й інші надані їм
законом повноваження.

Слід зазначити, що на час прийняття
рішення від 29.11.2012р. №515, порядок
реєстрації права власності було
врегульовано Тимчасовим положенням
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, що зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 р. за N 157/6445 (далі - Тимчасове
положення).

Пунктом 8.1 Тимчасового положення
передбачено, що оформлення права
власності на нерухоме майно з видачею
свідоцтва про право власності за
заявою про оформлення права власності
на нерухоме майно, органами місцевого
самоврядування проводиться фізичним
та юридичним особам на підставі
документів, установлених
законодавством, які підтверджують
право власності на об'єкти нерухомого
майна та не віднесенні до право
встановлювальних документів у додатку
2 до Положення.

З матеріалів справи вбачається, що
ділянка на якій розташоване збудоване
домоволодіння належить подружжю
ОСОБА_3 на підставі договору дарування
від 02.11.2005р. Останні 19.10.2012р. звернулись
з заявою до виконавчого комітету
Болградської міської ради про видачу
свідоцтва про право власності на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. З наданих документів
вбачається, що проведеною
інвентаризацією у 2012р. виявлена нова
споруда - гараж літ. «Г», площею 16.3 кв.м.
(а.с.34-37).

Приймаючи рішення № 515 від 29.11.2012р. про
видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право
власності на домоволодіння, виконком
Болградської міської ради керувався
пп.10 п. «б» ст.30 Закону України «Про
місцеве самоврядування» та п.1.1 наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 404 від 09.08.2012р.
про внесення змін до Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна. Аналіз наведених правових норм
свідчить про прийняття оскаржуваного
рішення на підставі закону та в межах
наданих повноважень.

Доводи позивача та апелянта про
неправомірне посилання в
оскаржуваному рішенні на наказ
Мінрегіону № 404 від 09.08.2012р., якій
поширюється лише на будови, які
збудовані до 05.08.1992р. не спростовуються
висновків суду, оскільки це не
відповідає дійсності, так як п.2
зазначеної Інструкції визначає, що
технічній інвентаризації належать
житлові будинки квартирного типу,
гуртожитки, житлові будинки садибного
типу, господарські будівлі (сараї
/хліви/, гаражі, літні кухні, майстерні,
вбиральні, погреби, навіси, котельні,
бойлерні, трансформаторні підстанції,
сміттєзбірники тощо) та інші споруди
без обмеженням строком їх побудови.

Крім того, вказана Інструкція визначає
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна та не стосується повноважень
органів місцевого самоврядування при
прийнятті рішень з питань прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів.

Судова колегія також враховує, що в
ході розгляду судом першої інстанції
даного спору позивачем не доведені
обставини порушення його прав та
інтересів, як власника домоволодіння,
суміжного з домоволодінням ОСОБА_3.

Так, згідно доводів апелянта, ОСОБА_3
при будівництві гаражу мали відступити
1 м від стіни його сараю, проте відстань
між гаражем та сараєм складає 63 см.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що актом обстеження територій
присадибних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_2 (ОСОБА_1) та по АДРЕСА_1 (ОСОБА_3),
затвердженого головою Болградської
райдержадмінстрації 27.09.2012р. у складі
начальника відділу регіонального
розвитку, містобудування та
архітектури райдержадміністрації
ОСОБА_5, головного державного
інспектора відділу Південного округу
територіального управління по
контролю за будівництвом об'єктів в
Одеській області ОСОБА_6, заступника
голови Болградської міської ради
ОСОБА_7, інженера КП «Болградське БТІ»
ОСОБА_8, встановлено, що сарай літ. «Е»,
навіс літ. «Ж» за адресою АДРЕСА_2
побудований та експлуатується ОСОБА_1 з
порушенням будівельних норм і правил, а
саме п.3.25 ДБН 360-92, оскільки їх розмір
безпідставно збільшений та відстань
між цими будівлями до межі сусідньої
ділянки складає менше 1м. Зокрема сарай
літ. «Е» збільшено в бік земельної
ділянки по АДРЕСА_1 (ОСОБА_3). З цього
приводу головним держінспектором
відділу Південного округу
територіального управління по
контролю за будівництвом об'єктів в
Одеській області ОСОБА_6 27.09.2012р.
складений протокол про
адміністративне правопорушення та
припис ОСОБА_9 про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності (а.с.48-48зв).

Викладені обставини свідчать про
наявність порушень вимог будівельних
норм і правил з боку ОСОБА_9, які
самовільно збільшили розмір надвірних
споруд в бік земельної ділянки, якою
користуються ОСОБА_3, та штучно
створили умови, які перешкоджають ним в
користуванні своїм сараєм.

Крім того, судова колегія звертає
увагу, що позовні вимоги ОСОБА_1
пред'явлені до неналежного
відповідача, оскільки рішення № 515 від
29.11.2012р., що є предметом даного спору,
прийнято не Болградською міською
радою, а її виконавчим комітетом, який
самостійно відповідає по своїм
зобов'язанням.

Апеляційний суд позбавлений
можливості притягнути до участі у
справі належного відповідача. Відтак,
позовні вимоги ОСОБА_1, як пред'явлені
до Болградської міської ради, є
неправомірними, та зазначені обставини
є самостійними підставами для відмови
у позові.

Підстав для скасування чи зміни
постанови суду першої інстанції
колегія суддів не вбачає, а доводи
апеляції вважає такими, що висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС
України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Болградського районного
суду Одеської області від 23 вересня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.В. Вербицька

Суддя:
Ю.В. Яковлев

Суддя:
М.П. Коваль