Справа № 820/7794/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/45715/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фрегат-К» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фрегат-К»
на ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року Харківське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до суду першої
інстанції з позовом в якому просило
стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів в сумі
61386,48 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року, адміністративний позов
задоволено.

Суди попередніх інстанцій, мотивували
свої рішення тим, що відповідачем не
були виконані вимоги Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» щодо вжиття
заходів для працевлаштування
інвалідів.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішення
суду апеляційної інстанції, як такого,
що постановлене із порушенням норм
процесуального права, справу направити
до суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду.

У доводах касаційної скарги,
відповідач зазначає, що судом
апеляційної інстанції, при розгляді
даної справи, не дотримано норм
процесуального права, оскільки його
належним чином не повідомлено про час
дату та місце судового засідання, що
позбавило його права на захист своїх
інтересів у суді шляхом подачі нових
доказів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

ТОВ «Фрегат-К» зареєстровано в якості
юридичної особи Виконавчим комітетом
Харківської міської ради 17.12.2003 року.

Відповідно до Звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, форми 10-ПІ
затвердженої Наказом Міністерства
праці України №42 від 10.02.2007 року, за 2013
рік середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
підприємства склала 148 осіб. Також,
згідно даних, наданих відповідачем у
звіті, середньооблікова чисельність
інвалідів - штатних працівників на
підприємстві становить 2 особи при
нормативі для працевлаштування
інвалідів 6 робочих місць.

Таким чином, у відповідача було в
наявності 4 вакантних робочих місця для
працевлаштування інвалідів.

Відповідач у березні, квітні та травні
2013 року не інформував центр зайнятості
про наявність вільних робочих місць
шляхом подання звітів за формою № 3-ПН.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації,
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», для
підприємств, установ організацій, у
тому числі підприємств, організацій,
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 15 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року № 70 затверджено Порядок
подання підприємствам, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
(далі - Порядок). Відповідно до цього
Порядку звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду соціального
захисту інвалідів, в яких вони
зареєстровані, за формою № 10-ПІ «Звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів», затвердженою наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 10.02.2007 року № 42.

Як зазначалось вище, згідно із звітом
відповідача за формою № 10-ПІ
середньооблікова кількість його
штатних працівників у 2013 році
становила 148 особи, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів - 2 особи, а також
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях створених, відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - 6 осіб.

Відповідно до листа Харківського
міського центру зайнятості від 08.05.2014
року підприємство відповідача
надавало звіти (Форма 3-ПН) про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів за 2013 рік, а саме: за січень,
лютий, червень, липень, серпень,
вересень, жовтень, листопад, грудень 2013
року.

Тобто за березень, квітень, травень 2013
року відповідачем звіти (Форма 3-ПН) про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів до центру зайнятості не
подавались.

Викладене свідчить про не виконання
відповідачем в повному обсязі вимог
щодо створення робочих місць,
відповідно до нормативів, встановлених
ст. 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів».

Тобто підприємство відповідача не
надавало в повному обсязі державній
службі зайнятості інформацію щодо
наявності вакансій, необхідну для
організації працевлаштування
інвалідів, що свідчить про не виконання
відповідачем вимог Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» щодо прийняття
заходів для працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
встановлено, зокрема, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для пропущення
господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що роботодавець не вжив усіх
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, а тому
застосування
адміністративно-господарських санкцій
до нього за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів є правомірним. Доказів, що
стверджували б протилежне
відповідачем не надано.

З приводу доводів ТОВ «Фрегат-К» щодо
його неналежного повідомлення про
судове засідання суду апеляційної
інстанції, суд касаційної інстанції
зазначає наступне.

Форма і зміст судової повістки
передбачена ст. 34 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 КАС України
повістка повинна бути вручена не
пізніше ніж за три дні до судового
засідання, крім випадку, коли повістка
вручається безпосередньо в суді.

Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України розписку
про одержання повістки (повістку у разі
неможливості вручити її адресату чи
відмови адресата її одержати) належить
негайно повернути до
адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.
86-87), поштове відправлення із повісткою
суду апеляційної інстанції, яка
повернута до вказаного суду, належним
чином та завчасно направлено на адресу
позивача, яку ним зазначено в
адміністративному позові та
апеляційній скарзі, однак така
позивачу не вручено з незалежних від
суду причин. А тому, судом апеляційної
інстанції дотримано вимог
процесуального права при повідомленні
позивача про час, місце та дату
розгляду справи.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фрегат-К»
залишити без задоволення, а ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року у справі № 820/7794/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска