Справа № 2а-236/11
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 р.Справа № 2а-236/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
15.04.2014р. за заявою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Пецяк Л.В. про зміну
способу та порядку виконання рішення
від 21.10.2011 року по справі № 2а-236/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Автозаводського району м.
Кременчука Полтавської області

про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

29 січня 2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Пецяк Л.В. звернувся
до суду із заявою, в якій просив змінити
спосіб та порядок виконання рішення
від 21.10.2011 року, на підставі якого
Автозаводським районним судом
м.Кременчука видано виконавчий лист
№2а-236/11 від 23.07.2013 року, а саме: стягнути
з управління Пенсійного фонду України
м. Кременчука на користь ОСОБА_1 51293,84
грн. нарахованої, але не сплаченої
пенсії.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 15.04.2014 року в задоволенні заяви про
зміну способу та порядку виконання
рішення відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
15.04.2014 року та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити заяву про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Вказує, що
відмовляючи в задоволенні заяви суд
першої інстанції дійшов до помилкового
висновку щодо відсутності
встановлених законом підстав для зміни
способу та порядку виконання судового
рішення.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що постановою
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 25 січня 2011р. позов
ОСОБА_1 Управління Пенсійного фонду
України Автозаводського району в м.
Кременчуці Полтавської області про
визнання протиправною бездіяльність
органу Пенсійного фонду України
задоволено. Визнано протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці Полтавської області щодо
відмови в перерахунку пенсії та
стягнення недоплаченої суми пенсії.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці Полтавської області
провести позивачу з 01.10.2010 року
перерахунок щомісячної основної
державної пенсії по інвалідності, як
інваліду 2-ї групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, встановленої законом
на час виплат, відповідно до вимог ст.50,
ч. 4 ст. 54 та ч. 3 ст. 67, 71 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Постанову
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 14.06.2011р. по
справі №1618/2а-3928/11 змінено, шляхом
внесення в резолютивну частину
постанови наступного тексту: "Стягнути
з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі
три гривні сорок копійок (3 грн. 40 коп.)".
В частині позовних вимог ОСОБА_3 про
встановлення судового контролю на
виконання постанови Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 14.06.2011р. по справі
№1618/2а-3928/11 - відмовлено. В іншій частині
постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14.06.2011р. по
справі №1618/2а-3928/11 - залишено без змін.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.10.2011 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
Полтавської області задоволено
частково. Постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 25.01.2011р. по
справі № 1601/2а-236/11 скасовано, прийнято
нову постанову, якою позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
незаконними дії Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці Полтавської області щодо
відмови у здійсненні перерахунку
пенсії ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи
відповідно до ст. 50, ч. 4 ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.10.2010р. по 22.07.2011р. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
Полтавської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 як інваліду
ІІ групи у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком відповідно до ч. 4 ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", та
провести відповідні виплати за період
з 01.10.2010р. по 22.07.2011р. В задоволенні іншої
частини позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовлено.

09.12.2011 року Управлінням Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці Полтавської області
прийнято розпорядження, яким здійснено
перерахунок пенсії позивачу згідно
рішення суду у розмірі 51293,84 грн., проте
вказані кошти сплачені не були в
зв'язку з відсутністю відповідного
фінансового ресурсу бюджету

Враховуючи наведене, у зв'язку з
наявністю підстав для заміни способу
та порядку виконання рішення суду,
головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Пецяк Л.В. звернувся до суду із
відповідною заявою.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
зміну способу та порядку виконання
рішення суду, суд першої інстанції
виходив з того, що заявник, звертаючись
із вказаною заявою, фактично просить
суд змінити постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 21.10.2011 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

З наведеної норми вбачається, що суд
може змінити спосіб виконання рішення
лише у виняткових випадках, за
наявності обставин, що ускладнюють
його виконання за умови надання
достатніх доказів наявності таких
обставин.

Колегія суддів зазначає, що
матеріалами справи не встановлено
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення.

Крім того, здійснюючи зміну порядку чи
способу виконання рішення, суд не
змінює змісту судового рішення та не
змінює спосіб захисту порушеного
права, обраний судом при вирішенні
справи.

Так, згідно із положеннями п. 2 ч. 4 ст. 105
КАС України адміністративний позов
може містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2
ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин позивач фактично
просить змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови. Хоча
в адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.ст. 198, 223 КАС України).

З огляду на викладені правові норми та
зазначені обставини справи колегія
суддів приходить до висновку, що
задоволення заяви позивача про зміну
способу виконання судового рішення
фактично змінює зміст резолютивної
частини судового рішення, що є
неприпустимим.

Враховуючи наведене, зважаючи на
фактичні обставини справи, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
встановлених законом підстав для зміни
способу і порядку виконання рішення
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат, а тому
надана позивачем заява про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду є необґрунтованою та задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
15.04.2014 року відповідає вимогам ст. 159 КАС
України, а тому відсутні підстави для
її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, 199, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
15.04.2014р. по справі № 2а-236/11 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В.
Катунов В.В.