Справа № 826/4058/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4058/14
інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рус-Ко" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рус-Ко" до Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві, Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України про скасування рішення про
визначення коду товару та картку
відмови у прийнятті митної декларації,
стягнення надмірно сплачених
платежів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рус-Ко" звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із адміністративним
позовом до Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві, Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України, в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці про визначення коду товару від
8 лютого 2014 року № КТ 110-2014;

2) визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 17 березня 2014 року № 100250001/2014/00103,
прийняту Київською міжрегіональною
митницею;

3) стягнути з Держбюджету через Головне
управління державного казначейства
України у м. Києві на користь позивача
надмірно сплачені платежі у розмірі 90
500,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 квітня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рус-Ко» є юридичною
особою, яка здійснює господарську
діяльність, у тому числі
зовнішньоекономічну, пов'язану у тому
числі із зовнішньою оптовою торгівлею,
серед яких товари ортопедії.

Відповідно до умов
зовнішньоекономічного договору від
20.11.2012 № РУС-Ко 201220/У, укладеного між ТОВ
«Тривес» (Продавець) та ТОВ «Рус-Ко»
(надалі - Покупець), Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти та оплатити вироби медичного
характеру (далі - товар).

ТОВ «РУС-Ко» на територію України були
ввезені ортопедичні товари від
постачальника ТОВ «Тривес» (юридична
адреса: 191123 Росія, с. Санкт-Петербург,
вул. Чайковського, буд. 65, приміщ. 7Н) на
підставі вказаного договору
купівлі-продажу від 20.11.2012 № РУС-Ко201220/У
та рахунку-фактури № АТ-0012289 від 06.12.2013,
CMR від 11.12.2013 № 465143, Книжки МДП (Carnet TIR) №
АХ73583696.

У вантажно-митних деклараціях №39 та
№219 на товари з артикулами Т8102, Т-8105,
Т-8202, Т-8603, Т-8509, ТВ-000, ТВ-001, ТВ-002, ТВ-003,
ТВ-004, ТВ-005 (вироби медичні еластичні
компресійні, бандаж для фіксації
шийного відділу хребта) імпортером
було задекларовано код УКТЗЕД 9021 10 10,
який зазначено в свідоцтві про
державну реєстрацію виробів медичного
призначення.

Управлінням митної вартості,
класифікації товарів та заходів
регулювання ЗЕД Київської
регіональної митниці прийнято рішення
про визначення коду товару від 08.02.1014 №
КТ110-2014, у якому вказані артикули
були віднесені до коду .

На цій підставі 17.03.2014 відповідачем
видано картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№100250001/2014/00103.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що за результатами
розгляду каталогу продукції «Рус-Ко»
торгової марки «Триверс», а саме:
«Обмежувача на колінний суглоб»,
«Обмежувачі на гомілку», «Обмежувачі
для рук та плечового поясу», «Бандажі
та корсети на поперек»,
«Післяопераційні та грижові бандажі»,
відповідачем під час митного контролю
та судом установлено, що всі вироби
виготовлені із текстильних еластичних
матеріалів, але не всі мають ребра
жорсткості та шини.

Оскільки класифікація товару позивача
відноситься до складного випадку
класифікації відповідач звернувся до
Міністерства доходів і зборів України
із запитом щодо класифікації товару.

За результатами розгляду звернення
Міністерством доходів і зборів України
надано відповідь про надання
методологічної допомоги з
класифікації ортопедичних виробів,
відповідно до якої, спеціальна
конструкція виробів товарної позиції
9021 для конкретних ортопедичних цілей
відрізняє їх від звичайних корсетів,
поясів, бандажів, незалежно служать
останні для підтримування або
утримання чи ні.

Така конструкція дозволяє фіксувати
більш жорстоко частини тіла в певному
положенні, що обмежує рух, навіть в
якості альтернативної гіпсової
пов'язки.

Таким чином, вироби, що, як правило,
називаються корсетами чи бандажами,
які виготовлені з еластичного
текстильного матеріалу та не мають
армуючої вставки класифікуються у
товарних позиціях 6212 або 6307 УКТ ЗЕД.

Отже, митницею було прийнято рішення
від 08.02.2014 МКТ-10-2014, відповідно до
якого, товари «підтримувальні вироби з
текстильних матеріалів в яких
підтримка фіксація виконуються тільки
за рахунок еластичних матеріалів»
віднесено до позиції УКТ ЗЕД 6212 90 00 00
(бандажі протирадикулітні) та 6307 90 10 00.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
Київською міжрегіональною митницею
Міністерства доходів і зборів України
правомірно прийнято рішення про
визначення коду товару від 08.02.2014
№КТ110-2014, а позовні вимоги
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

У свою чергу, суд першої інстанції
зазначив, що наявність свідоцтва про
державну реєстрацію виробу медичного
призначення не є достатньою умовою для
визначення товару за конкретним кодом
УКТ ЗЕД.

Надаючи правову оцінку установленим
обставинам цієї справи колегія суддів
погоджується з викладеними висновками
суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 24 частини першої
статті 4 Митного кодексу України,
митний контроль - сукупність заходів,
що здійснюються з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи,
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку.

Частинами першою-п'ятою статті 69
Митного кодексу України передбачено,
що товари при їх декларуванні
підлягають класифікації, тобто у
відношенні товарів визначаються коди
відповідно до класифікаційних
групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють
контроль правильності класифікації
товарів, поданих до митного оформлення,
згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу
доходів і зборів декларант або
уповноважена ним особа зобов'язані
надати усі наявні відомості, необхідні
для підтвердження заявлених ними кодів
товарів, поданих до митного оформлення,
а також зразки таких товарів та/або
техніко-технологічну документацію на
них.

У разі виявлення під час митного
оформлення товарів або після нього
порушення правил класифікації товарів
орган доходів і зборів має право
самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації
товару розуміється випадок, коли у
процесі контролю правильності
заявленого декларантом або
уповноваженою ним особою коду товару
виникають суперечності щодо
тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення
яких потребує додаткової інформації,
спеціальних знань, проведення
досліджень тощо.

Пунктом 18 розділу III Порядку роботи
відділу митних платежів, підрозділу
митного оформлення митного органу та
митного порядку при вирішення питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 №650,
передбачено, що у разі, коли при
вирішенні складного випадку
класифікації товару ВМП не може
самостійно здійснити класифікацію
товару через його складність, він має
право підготувати запит щодо
класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної митної
справи.

Як установлено під час розгляду справи,
через складність визначення коду
ввезеного позивачем товару за УКТ ЗЕД
відповідач звернувся з відповідним
запитом до Департаменту митної справи
Міністерства доходів і зборів України
щодо роз'яснення стосовно підходів до
класифікації подібних товарів.

Таким чином, митний орган у цьому
випадку діяв відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Положеннями статті 68 Митного кодексу
України передбачено, що ведення УКТ ЗЕД
здійснює центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує реалізацію
державної політики у сфері державної
митної справи, в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 68
Митного кодексу України ведення УКТ
ЗЕД передбачає:

1) відстеження та облік змін і доповнень
до Гармонізованої системи опису та
кодування товарів, пояснень та інших
рішень щодо її тлумачення, що
приймаються Всесвітньою митною
організацією;

2) підготовку пропозицій щодо внесення
змін до УКТ ЗЕД;

3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному
рівні та введення додаткових одиниць
виміру;

4) забезпечення однакового
застосування всіма органами доходів і
зборів правил класифікації товарів;

5) прийняття рішень щодо класифікації
та кодування товарів в УКТ ЗЕД у
складних випадках;

6) розроблення пояснень і рекомендацій
до УКТ ЗЕД та забезпечення їх
опублікування;

7) своєчасне ознайомлення суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності з
рішеннями та інформацією (крім тих, що є
конфіденційними) щодо питань
класифікації товарів та про
застосування УКТ ЗЕД;

8) здійснення інших функцій, необхідних
для ведення УКТ ЗЕД.

Згідно з частиною сьомою статті 69
Митного кодексу України, рішення
органів доходів і зборів щодо
класифікації товарів для митних цілей
є обов'язковими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідно до пункту 4 Порядку
державної реєстрації медичної техніки
та виробів медичного призначення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 09.11.2004 № 1497 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації медичної техніки та виробів
медичного призначення», державна
реєстрація медичних виробів
проводиться на підставі заяви та
відповідного пакета документів,
поданих до Держлікінспекції МОЗ
заявником, який несе відповідальність
за виробництво, безпеку, якість та
ефективність медичних виробів.

У заяві зазначаються такі відомості:
назва медичних виробів (українською та
англійською мовою), номер згідно з
каталогом; найменування заявника
(країна реєстрації заявника, адреса,
телефон, телефакс, електронна адреса).
Якщо заявник не є виробником, разом із
заявою подається документ, що
підтверджує його повноваження на
державну реєстрацію від імені
виробника, із зазначенням найменування
отримувача свідоцтва про державну
реєстрацію та його власника;
найменування виробника (країна
реєстрації виробника, адреса, телефон,
телефакс, електронна адреса); клас
безпеки медичних виробів залежно від
ступеня потенційного ризику
застосування; код згідно з УКТ ЗЕД.

Таким чином, посилання позивача на
наявність свідоцтва про державну
реєстрацію №9031/2009 виробу медичного
призначення є необґрунтованим,
оскільки така реєстрація здійснена,
зокрема, на підставі визначеного самим
же декларантом коду ввезеного товару
за УКТ ЗЕД. У свою чергу, ведення УКТ ЗЕД
здійснює центральний орган виконавчої
влади, який у цьому випадку і визначив
код ввезеного товару позивачем.

Отже, враховуючи роз'яснення
центрального органу виконавчої влади,
відповідального за ведення УКТ ЗЕД,
колегія суддів вважає правильним
класифікування відповідачем ввезених
товарів «підтримувальні вироби з
текстильних матеріалів в яких
підтримка фіксація виконуються тільки
за рахунок еластичних матеріалів» за
позиціями УКТ ЗЕД 6212 90 00 00 (бандажі
протирадикулітні) та 6307 90 10 00.

Отже зважаючи на викладені обставини
колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції щодо
правомірності рішення відповідача про
визначення коду товару від 08.02.2014
№КТ110-2014 та відсутності підстав
для задоволення вимог даного позову.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рус-Ко" -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.