Справа № 316/2197/14-а (2-а/316/77/14)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" грудня 2014 р. справа № 316/2197/14-а
(2-а/316/77/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Енергодарі Запорізької області на
постанову Енергодарського міського
суду Запорізької області від 13 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Енергодарі Запорізької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та виплати з 01.01.2014 року
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю всупереч
положень ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи";
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплатити з 01.01.2014 року
державну пенсію на підставі ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
обсязі не нижче 8-ти розмірів
прожиткового мінімуму для осіб, як і
втратили працездатність, та додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на
підставі ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в обсязі 75%
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, за
відрахуванням фактично отриманих сум.

Постановою Енергодарського міського
суду Запорізької області від 13 жовтня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Енергодарі Запорізької області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2014
року державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
всупереч положень ст.ст.50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Енергодарі
Запорізької області провести ОСОБА_1
перерахунок та виплату державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до
ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з відрахуванням
отриманих сум, починаючи з 10 березня 2014
року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Перевіривши матеріали справи, а також
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та правової оцінки обставин у справі,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія І) та є інвалідом
2 групи. Перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Енергодарі Запорізької області та
отримує пенсію по інвалідності на
підставі ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж
Закону.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 даного Закону визначені види
пенсій, які підлягають виплаті особам,
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій,
це зокрема, державна пенсія та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 цього Закону (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 1 постраждалих
від Чорнобильської катастрофи, які є
інвалідами 2-ї групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках
розмір пенсії для інвалідів 2 групи,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Таким чином, відповідно до норм статей
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за якими особам
постраждалим від аварії на
Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1
категорії, інвалідам 2 групи, до яких
відноситься позивач, повинна
виплачуватися відповідачем щомісячно
пенсія у складі державної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

При цьому, виплата пенсії позивачу
здійснювалась згідно положень
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 року, якою встановлено
розмір мінімальної пенсії по
інвалідності в залежності від групи
інвалідності та статусу, а також
встановлені розміри додаткової пенсії
до прожиткового мінімуму в залежності
від групи інвалідності та категорії
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р.
Конституційний суд України зазначив,
що надання Верховною Радою України
права Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, суд погоджується з
доводами відповідача, що
Конституційний Суд України визнав
конституційним регулювання Кабінетом
Міністрів України розмір соціальний
виплат та допомог, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», яким і визначено, зокрема,
доходи і видатки Державного бюджету
України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
передбачено інших умов для реалізації
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ніж ті, які визначені
останнім. Зміни, зокрема, до ст.50,54
Закону в частині визначення розмірів
державної та додаткової пенсії особам
не вносилися, не делеговано права на
встановлення розмірів таких виплат і
Кабінету Міністрів України.

Водночас, Верховною Радою України 31
липня 2014 року (набрав чинності 03 серпня
2014 року) було прийнято Закон України
№1622-VIІ "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", яким доповнено "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
пунктом 6-7 та встановлено, що норми і
положення статей 50 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Проте, на виконання наданого
зазначеним вище Законом права,
нормативні акти Кабінетом Міністрів
України з приводу встановлення
розмірів мінімальної пенсії по
інвалідності в залежності від групи
інвалідності та статусу, а також
встановлені розміри додаткової пенсії
до прожиткового мінімуму в залежності
від групи інвалідності та категорії
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи не
приймалися.

Таким чином, враховуючи наведене, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, щодо безпідставності
застосування відповідачем постанови
Кабінету Міністрів України № 1210 від
23.11.2011 року при виплаті позивачу
державної та додаткової пенсії.

Також суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне наголосити, що при
визначенні розміру державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення" іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

При цьому, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог в частині за період з
01.01.2014 року по 09.03.2014 року, суд першої
інстанції не вірно застосував норми
процесуального права.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Виходячи з матеріалів справи
вбачається, що позивач не навів
поважних причин пропуску строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час кожного
отримання пенсії, то поважні причини
пропуску звернення до суду за
висновком суду відсутні, тому наслідки
пропуску строку звернення до суду
підлягають застосуванню.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду у вересні 2014 року суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне позовні
вимоги позивача за період з 01.01.2014 року
по 09.03.2014 року залишити без розгляду.

Тому, суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, апеляційна скаргу
задовольнити частково, постанову суду
першої інстанції скасувати в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
та позовні вимоги в цій частині
залишити без розгляду.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 203, 205, 206
КАС України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Енергодарі Запорізької області -
задовольнити частково.

Постанову Енергодарського міського
суду Запорізької області від 13 жовтня
2014 року скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю за період з 01.01.2014 року по 09.03.2014
року та позовні вимоги в цій частині
залишити без розгляду.

В решті постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій, та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим