Справа № 804/13554/13-а
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2014 рокусправа № 804/13554/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Жукова Є.Б. дов від
14.11.2014

відповідача: - Самойлов О.В.
дов від 18.11.2014

Рахленко А.Ю. дов від 18.11.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
жовтня 2013 року

у справі № 804/13554/13-а

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ПІВДЕНБУДЧОРМЕТ»

до Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПІВДЕНБУДЧОРМЕТ»
звернулось до суду з позовом до
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 04.10.2013 №
та №.

Позов обґрунтовано помилковістю
висновків податкового органу про
порушення позивачем податкового
законодавства під час здійснення
взаємовідносин з ТОВ «ВКФ «Східна
Будівельна Компанія». Правочини,
укладені позивачем з вказаним
контрагентом, не мають ознак фіктивних
правочинів, оскільки сторонами
виконані в повному обсязі, що
підтверджується належним чином
оформленими документами, які
відповідають вимогам п.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансові звітність в Україні».
Посилання відповідача на наявність
вироку Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15.06.2012 у справі
№412/42/2012 є необґрунтованими, оскільки
даний вирок не містить висновків про
визнання засновницьких документів ТОВ
«ВКФ «Східна Будівельна Компанія»
недійсними, а також визнання вказаної
юридичної особи фіктивною, стосується
лише дій підсудних. Крім того, сам по
собі вирок суду, яким встановлено факт
створення посадовими особами ТОВ «ВКФ
«Східна Будівельна Компанія»
фіктивного підприємства, не свідчить
про здійснення позивачем безтоварних
операцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.10.2013 адміністративний позов
задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що
відповідач, приймаючи оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, не міг
керуватись лише припущеннями щодо
фіктивності (нікчемності) укладених
договорів, його позиція про те, що ці
договори суперечать інтересам держави
та суспільства, не підтверджена
належними доказами чи судовим
рішенням про визнання їх такими. За
відсутності встановлених фактів
наявності умислу позивача на несплату
(ухилення від сплати) податків у
спірних операціях ТОВ
«Південбудчормет» не має відповідати
за порушення вимог законодавства,
допущені з боку його контрагента.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі. Відповідач зазначає, що суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
документами оформлення операцій по
взаємовідносинам ТОВ
«Південбудчормет» з фіктивним
підприємством ТОВ ВКФ «Східна
Будівельна Компанія» є первинні
документи, які обумовлюють придбання
послуг від суб'єктів підприємницької
діяльності, діяльність яких згідно з
вироком Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 15.06.2012 визнано
незаконною згідно з висновками
проведених криміналістичних
досліджень, зазначених у вказаному
вироку суду. Зібрані докази свідчать
про те, що надані для дослідження
паперові носії за формою первинних
документів та наведені в них відомості
не відповідають фактичним обставинам
справи, і, відповідно, не можуть бути
підставою для відображення в
податковому обліку витрат, у зв'язку з
чим ТОВ «Південбудчормет» не має права
на відображення в податковому обліку
наслідків таких операцій.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає оскаржувану
постанову суду першої інстанції
обґрунтованою і законною, зазначає, що
сам по собі вирок суду, яким
встановлено факт створення посадовими
осо бами ТОВ «ВКФ «Східна Будівельна
Компанія» фіктивного підприємства, не
свід чить про здійснення ТОВ
«Південбудчормет» безтоварних
операцій, оскільки створення
фіктивного підприємства автоматично
не означає, що усі здійснені цим
суб'єктом підприємницької діяльності
господарські операції є фіктивними.
При цьому, вироком суду не встановлено
обставин, які б свідчили про фіктивні
взаємовідносини ТОВ ВКФ «Східна
будівельна компанія» саме з ТОВ
«Південбудчормет», і обставини,
викладені у даному вироку, жодним чином
не свідчать про порушення податкової
дисципліни позивачем та не позбавляють
його права на формування податкового
кредиту на підставі первинних
документів, отриманих від ТОВ «ВКФ
«Східна Будівельна Компанія».

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, Криворізькою
південною об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «ПІВДЕНБУДЧОРМЕТ» з
питань дотримання податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
ВКФ «Східна Будівельна Компанія»
() за період з 01.10.2010 по 31.12.2010,
за результатами якої складено акт від
20.09.2013 № 175/222/32097457.

Перевіркою встановлено порушення
товариством:

- ч.1 ст.203, ст.ст.215, 228, 662, 655, 656 ЦК України
в частині недодержання в момент
вчинення правочину вимог, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

- п.3.1. ст.3, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.2.1 п.5.2
п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.10.1 ст.10 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»;

- п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону Україна «Про податок на додану
вартість».

Такі висновки податкового органу
мотивовані відсутністю фактичного
здійснення гос подарської операції між
ТОВ «Південбудчормет» та ТОВ «ВКФ
«Східна Буді вельна Компанія»,
ґрунтуються на вироку Жовт невого
районного суду м.Дніпропетровська від
15.06.2012 у справі № 412/42/2012.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення від 04.10.2013:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ТОВ
«ПІВДЕНБУДЧОРМЕТ» за платежем податок
на прибуток приватних підприємств в
загальному розмірі 270057,50 грн., в тому
числі, за основним платежем - 216446,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 54111,50 грн.

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ТОВ
«ПІВДЕНБУДЧОРМЕТ» за платежем податок
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів, робіт (послуг) в
загальному розмірі 98385,00 грн., в тому
числі, за основним платежем - 78708,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 19677,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про протиправність означених
податкових повідомлень-рішень.

Спір між сторонами виник з приводу
правомірності відображення позивачем
в податковому обліку операцій з
придбання у контрагента - ТОВ «ВКФ
«Східна Будівельна Компанія» робіт.

Відповідно до пп.5.1 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», діючого на час
здійснення спірних господарських
операцій, валові витрати виробництва
та обігу - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються, в
тому числі, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті. (пп.5.2.1 п.5.2
ст.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст. 5 цього
Закону, не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до п.5.11 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені у цьому
Законі, не дозволяється.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього
Закону датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 цього ж Закону
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (абзац 1
підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього ж
Закону).

Відповідно до п.2 Порядку заповнення
податкової накладної податкову
накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.
Згідно абз.1 п.5 Порядку податкова
накладна вважається недійсною у
випадку її заповнення іншою особою, ніж
вказано у п.2 цього Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
основними видами діяльності позивача є
ремонт, технічне обслуговування машин
і устаткування промислового
призначення; виробництво промислових
газів; виробництво будівельних
металевих конструкцій і частин
конструкцій; інші спеціалізовані
будівельні роботи. Позивачем в
установленому порядку отримано
ліцензію на провадження господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури та Дозвіл на
роботи з підвищеної безпеки.

В межах господарської діяльності
позивачем укладений договір підряду
від 22.09.2010 № 116 з ТОВ «Промремонт», за
умовами якого позивач взяв на себе
зобов'язання виконати роботи з
технічного обслуговування та ремонту
устаткування на території ПАТ «ІнГЗК».

Для виконання зобов'язань за вказаним
договором позивач (Замовник) уклав
договір підряду від 24.09.2010 № 24/09 з ТОВ
«ВКФ «Східна Буді вельна Компанія»
(Підрядник), за умовами якого Підрядник
зо бов'язався виконувати роботи з
технічного обслуговування та ремонту
устатку вання на території ПАТ «ІнГЗК»,
та здавати результати виконаних робіт
Замовни ку, а Замовник зобов'язався
своєчасно здійснювати приймання
виконаних Під рядником робіт та
оплачувати виконані роботи відповідно
до умов даного договору (а. с.56-59).

Відповідно до п.2.3 договору оплата
замовником виконаних робіт
здійснюється на підставі актів
виконаних робіт, підписаних
відповідальними посадовими особами
Замовника та Підрядника.

Також сторони за договором домовились,
що у разі необхідності матеріали
(запасні частини, кисень, газ,
металопрокат, електроди) надаються
Замовником (п.3.2.2 договору).

Факт виконання вказаного договору
підтверджений актом виконаних робіт №
1, який підтверджує передачу ТОВ «ВКФ
«Східна Будівельна Компанія»
результатів виконаних робіт
товариству за жовтень 2010 року, актом № 1
на передачу товариству матеріалів з
поточного ремонту устаткування ТОВ
«ВКФ «Східна Будівельна Компанія» за
жовтень 2010 року; актом на витрачені ТОВ
«ВКФ «Східна Будівельна Компанія»
матеріали за жовтень 2010 року,
податковою накладною від 29.10.2010 № 1440 на
суму 472245,66 грн., у т.ч. 78707,61 грн. та
платіжним дорученням на вказану суму,
яка підтверджує здійснення
товариством оплати виконаних робіт
контрагенту (а.с.60-68).

Виходячи із змісту вказаних
документів, вбачається, що вони містять
всі обов'язкові реквізити, що
передбачені ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», в розумінні
вказаного Закону є первинними, такими,
що підтверджують здійснення
відповідної господарської операції з
виконання підрядних робіт.

Податкова накладна, на підставі якої
позивачем сума податку на додану
вартість включена до складу
податкового кредиту, складена ТОВ «ВКФ
«Східна Будівельна Компанія» у
відповідності до вимог Закону України
«Про податок на додану вартість»,
відповідає положенням Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого Наказом ДПА України від
30.05.1997 № 165, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23.06.1997 №
233/2037.

Вищезазначені документи підтверджують
фактичний рух активів та зміни у
власному капіталі позивача.

На момент укладення та виконання
зазначеного вище договору підряду
контрагент позивача ТОВ «ВКФ «Східна
Будівельна Компанія» мало
зареєстровані у встановленому порядку
установчі документи та цивільну
дієздатність згідно з чинним
законодавством, було зареєстровано як
платник податку на додану вартість.

Законодавчо встановлені вимоги,
необхідні для чинності правочину (ст.203
ЦК України), позивачем та його
контрагентом дотримані. Також
господарські зобов'язання з виконання
підрядних робіт не містять ознак
фіктивності (вчинених без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися відповідними
правочинами). Крім того, відповідно до
ст.234 Цивільного кодексу України
фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

Відповідачем вказана норма
законодавства не врахована, належні
докази на підтвердження викладених в
акті перевірки доводів щодо
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій з виконання
підрядних робіт відповідачем не
зазначені, суду не подані. Жодний
документ, який в установленому порядку
встановлював би відповідні факти та
був обов'язковим для застосування на
всій території України, в матеріалах
справи відсутній. Податковим органом
не надано суду доказів недійсності
вказаного вище правочину, використання
результатів робіт у неоподатковуваних
операціях.

Дії позивача та його контрагента,
вчинені на виконання вказаного вище
правочину, направленні саме на
створення наслідків, які обумовлені
правовою природою договорів такого
виду.

Також укладений позивачем правочин не
містить умов та ознак, які б свідчили
про його суперечність інтересам
держави та суспільства або порушував
публічний порядок; відповідає вимогам
чинного законодавства України, має
своїм наслідком зміну у майновому
стані учасників правочину, є
економічно виправданим, а факт
виконання господарських зобов'язань
сторін підтверджується первинними та
податковими документами.

Належні докази, які б свідчили про
порушення з боку контрагента позивача
ТОВ «ВКФ «Східна Будівельна Компанія»,
які б позбавляли позивача права на
віднесення відповідних сум до валових
витрат та податкового кредиту
відповідачем не подані, в матеріалах
справи такі докази відсутні.

Отже, зважаючи на той факт, що
відносини, що виникли між позивачем та
ТОВ «ВКФ «Східна Будівельна Компанія»,
оформлені належним чином складеними
первинними документами, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність віднесення до складу
валових витрат витрат за господарською
операцією з вищеозначеним
контрагентом - вартості підрядних
робіт, до складу податкового кредиту -
податку на додану вартість у складі
вартості цих робіт.

Наявність первинних документів, що
свідчать про виконання сторонами
договору від 24.09.2010, встановлена судом
першої інстанції, відповідачем не
спростовуються.

Разом з тим, відповідач наполягає на
тому, що надані позивачем первинні
бухгалтерські документи на
підтвердження здійснення
господарських операцій з контрагентом
- ТОВ «ВКФ «Східна Будівельна Компанія»
не можуть бути прийняті як доказ
реальності здійснення вказаних
господарських операцій, оскільки
вироком Жовт невого районного суду
м.Дніпропетровська від 15.06.2012 у справі
№ 412/42/2012 встановлено вину посадових
осіб ТОВ «ВКФ «Східна Будівельна
Компанія» (ОСОБА_4.) у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст.205 КК України
(фіктивне підприємництво).

Як зазначено відповідачем в акті
перевірки з посиланням на означений
вирок, фіктивне підприємництво
полягало у створенні та придбанні за
гроші на «підставних осіб» з метою
прикриття незаконної діяльності
суб'єктів господарської діяльності,
зокрема, ТОВ «ВКФ «Східна Буді вельна
Компанія».

При цьому за визначенням в ухвалі
Жовт невого районного суду
м.Дніпропетровська від 25.02.2013 у справі
№ 412/42/2012 вищевказаний вирок стосується
тільки дій підсудних (а. с.96).

Відповідно до ч.4 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
вирок суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

При цьому обов'язковими такий вирок для
адміністративного суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду, є
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, обставини щодо діяння
фізичних осіб, встановлені вироком
суду по кримінальній справі відносно
цих фізичних осіб, не можна вважати
обов'язковими при оцінці
адміністративним судом правомірності
дій юридичної особи-контрагента, якщо
йдеться про відповідальність за
порушення податкового законодавства
цією юридичною особою.

Тобто, обставини, встановлені вироком
Жовт невого районного суду
м.Дніпропетровська від 15.06.2012 у справі
№ 412/42/2012 відносно фізичної особи -
посадової особи ТОВ «ВКФ «Східна
Будівельна Компанія», не можуть бути
покладені в основу судового рішення у
даній адміністративній справі, тим
більше, що цей вирок не встановлює
обставин і не містить висновків, які б
свідчили про відсутність фактичного
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом ТОВ
«ВКФ «Східна Будівельна Компанія» за
договором від 24.09.2010.

Зі змісту вищевказаного вироку Жовт
невого районного суду м.
Дніпропетровська вбачається, що даний
суд, постановляючи вирок, не вирішував
питання, чи мало місце діяння, яке є
предметом дослідження у даній
адміністративній справі, чи має місце
склад злочину і якою саме статтею
кримінального закону він передбачений
та інші питання.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що факти, встановлені
вироком Жовт невого районного суду
м.Дніпропетровська від 15.06.2012 у справі
№ 412/42/2012, не можуть бути обставинами, що
беззаперечно вказують на неправомірне
формування позивачем валових витрат та
податкового кредиту.

Чинним законодавством України не
передбачено обов'язку сторони договору
перевіряти повноваження контрагента
на підписання первинних
бухгалтерських та податкових
документів, як і не передбачено
відповідальності сторони договору за
порушення її контрагентом вимог
чинного законодавства при укладанні
договору. У тому випадку, якщо не
доказано обізнаності сторони договору
про факт порушення законодавства його
контрагентом на момент укладання
договору, вважається, що така сторона
діяла правомірно.

Колегією суддів встановлено, що
укладений позивачем з ТОВ «ВКФ «Східна
Будівельна Компанія» договір
відповідає вимогам чинного
законодавства України, має своїм
наслідком зміну у майновому стані
учасників правочину, є економічно
виправданим, а факт виконання
господарських зобов'язань сторін
підтверджується належним чином
складеними первинними та податковими
документами.

Щодо недекларування контрагентом
позивача доходів, то жодною нормою
законодавства України не передбачений
обов'язок платників податків -
одержувачів товарів (робіт, послуг) -
вимагати від
контрагентів-постачальників будь-яких
відомостей повноти сплати податків за
окремою операцією придбання товарів,
відомостей про походження дані
товарів, відомостей щодо третіх осіб
(постачальників в ланцюгу) тощо.

Тим більш, що статтею 61 Конституції
України встановлений індивідуальний
характер відповідальності юридичної
особи.

Отже, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції про
безпідставність нарахування позивачу
грошових зобов'язань з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість згідно оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції під час розгляду
справи в повному обсязі дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
жовтня 2013 року у справі № 804/13554/13-а
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко