Справа № 826/5573/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
м. Київ К/800/46201/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Кабінету
Міністрів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06.06.2014р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2014р. у
справі за позовом Мендрул Лариси
Миколаївни до Кабінету Міністрів
України про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року тимчасовий
адміністратор ТДВ "Страхова компанія
"Райп" Мендрул Л.М. звернулася до суду з
позовом до Кабінету Міністрів України
з вимогами про скасування
розпорядження від 09.04.2014 № 378-р "Про
призначення ОСОБА_3 Головою
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг".

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.06.2014р. позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 09.04.2014р. № 378-р "Про
призначення ОСОБА_3 Головою
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг".

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2014р.
апеляційну скаргу Кабінету Міністрів
України залишено без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.06.2014р. залишено без
змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідач, видаючи
оскаржуване розпорядження, діяв з
перевищенням повноважень, в порушенням
вимог Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринку
фінансових послуг", Закону України "Про
державну службу" та Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції".

У касаційній скарзі представник
Кабінету Міністрів України з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення скасувати і ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову. Вказує на
те, що судами невірно застосовано чинне
законодавство щодо питань проходження
публічної служби.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що розпорядження Кабінету
Міністрів України від 09.04.2014р. № 378-р
ОСОБА_3 призначено Головою
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг.

Листом №6663/0/2-14 від 26.05.2014р. Секретаріат
Кабінету Міністрів України повідомив
суд першої інстанції про наявність
результатів проведення спеціальної
перевірки щодо ОСОБА_3 за №20/103дск від
14.05.2014р.

Відповідно до інформації про
результати зазначеної перевірки
відділом керівних кадрів Департаменту
кадрового забезпечення Секретаріату
Кабінету Міністрів підготовлено
довідку за № 39 від 19.05.2014р.

Судами встановлено, що на час
призначення на посаду Голови
Нацкомфінпослуг ОСОБА_3 не пройшов
спеціальну перевірку, що свідчить про
порушення вимог Закону України ст. 15
"Про державну службу" та ст. 11 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції" при прийнятті
оскарженого розпорядження.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 113 Конституції
України та ч. 1 ст. 1 та ст. 4 Закону
України "Про Кабінет Міністрів України"
Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, що у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законами України, а також
указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

У ст. 117 Конституції України так і в ст. 49
Закону України "Про Кабінет Міністрів
України" передбачено, що Кабінет
Міністрів України на основі та на
виконання Конституції і законів
України, актів Президента України,
постанов Верховної Ради України,
прийнятих відповідно до Конституції та
законів України, видає обов'язкові для
виконання акти - постанови і
розпорядження.

Частина третя вказаної статті Закону
передбачає, що акти Кабінету Міністрів
України з організаційно-розпорядчих та
інших поточних питань видаються у
формі розпоряджень Кабінету Міністрів
України.

Згідно з п. 9-2 ст. 116 Конституції України
Кабінет Міністрів України призначає на
посади та звільняє з посад за поданням
Прем'єр-міністра України керівників
центральних органів виконавчої влади,
які не входять до складу Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України
"Про фінансові послуги та державне
регулювання ринку фінансових послуг"
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, є державним
колегіальним органом, підпорядкованим
Президенту України, підзвітним
Верховній Раді України.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринку фінансових послуг"
Комісія як колегіальний орган
утворюється у складі Голови Комісії та
шести членів Комісії. Голова та члени
Комісії, призначаються на посади та
звільняються з посад Президентом
України шляхом видання відповідного
указу.

Аналогічні норми містяться в п.п. 1, 9
Положення про Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг,
затвердженого указом Президента
України № 1070/2011 від 23.11.2011р., де вказано,
що Нацкомфінпослуг як колегіальний
орган утворюється у складі Голови
Комісії та шести членів
Нацкомфінпослуг. Голова та члени
Нацкомфінпослуг призначаються на
посади та звільняються з посад
Президентом України шляхом видання
відповідного указу.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
державну службу" стосовно осіб, які
претендують на зайняття посади
державного службовця, за їх письмовою
згодою проводиться спеціальна
перевірка в порядку, встановленому
Законом України "Про засади
запобігання і протидії корупції". У
разі прийняття на державну службу на
конкурсній основі спеціальна
перевірка проводиться після
проведення конкурсу стосовно осіб, які
рекомендовані для призначення на
посаду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції" передбачено, що стосовно
осіб, які претендують на зайняття
посад, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього
Закону (крім кандидатів на пост
Президента України, кандидатів у
народні депутати України, кандидатів у
депутати Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, місцевих рад та на
посади сільських, селищних, міських
голів), проводиться спеціальна
перевірка, у тому числі щодо
відомостей, поданих особисто.

Організація проведення спеціальної
перевірки покладається на керівника
(заступника керівника) органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, на зайняття посади в
якому претендує особа, крім випадків,
установлених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.04.2012 № 298 затверджено Порядок
розгляду питань, пов'язаних з
підготовкою і внесенням подань щодо
осіб, призначення на посаду та
звільнення з посади яких здійснюється
Президентом України або Кабінетом
Міністрів України чи погоджується
Кабінетом Міністрів України
(далі-Порядок).

Відповідно п. 9 Порядку до подання щодо
призначення на посаду або погодження
призначення на посаду особи додаються
19 документів згідно з Порядком ведення
особових справ державних службовців в
органах виконавчої влади, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.05.1998 року № 731, зокрема довідка
встановленої форми про результати
спеціальної перевірки відомостей про
претендента на посаду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, обґрунтованими
є висновки судів попередніх інстанцій
про те, що оскаржуване розпорядження,
прийнято Кабінетом Міністрів України з
перевищенням повноважень, з порушенням
вимог ст. 15 Закону України "Про державну
службу", ст. 11 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції",
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринку
фінансових послуг", Положення про
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів
України відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06.06.2014р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.