Справа № 2а-15233/10/2670
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2 та Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 жовтня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання протиправним
та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_2 звернувся з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві, в якому просив визнати
нечинним та скасувати рішення
відповідача від 25.03.2010 № /9532.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 січня 2011 року в адміністративній
справі №2а-15233/10/2670, яку залишено без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року, позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15 вересня 2014 року
№К/9991/15664/11 постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 січня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 березня 2011 року скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 жовтня 2014 року позов задоволено
частково, а саме: визнано протиправним
та скасовано рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 25
березня 2010 року №/9532 в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 657 000,00 грн. В іншій
частині адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач та відповідач, кожен окремо
подали апеляційні скарги, в якій
позивач просить скасувати постанову
суду першої інстанції прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги
повністю, а відповідач, в сою чергу,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Апелянти посилаються на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на їх
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясовних обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією в
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
було проведено позапланову виїзну
перевірку СПД - фізичної особи ОСОБА_2 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 08.02.2007 року по 31.12.2009 року.
Результати перевірки оформлені актом
від 12 березня 2010 року №1376/17/4/НОМЕР_1.

В ході проведення документальної
позапланової невиїзної документальної
перевірки та згідно висновків цього
Акта, відповідачем порушено вимоги
пункту 4 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва, в результаті чого
занижено обсяг виручки за 2008 рік на
суму 107 500,00 грн., та за 2009 рік на суму 106
450,00 грн.; підпункту 2.2, 2.6 пункту 2
Постанови "Про затвердження Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні", в
результаті чого не забезпечено
оприбуткування готівкових коштів у
день їх надходження у повній сумі їх
фактичних надходжень в книзі обліку
доходів та витрат на загальну суму 213
950,00 грн.

25 березня 2010 року відповідачем
прийнято рішення №/9532 на підставі
пункту 11 статті 11 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні",
згідно абзацу 3 статті 1 Указу
Президента України від 12 червня 1995 року
№436/95 "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки", за
порушення підпункту 2.2, 2.6 пункту 2
Постанови "Про затвердження Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні" до
СПД-ФО ОСОБА_2 застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу в розмірі 1 069
750,00 грн.

Рішення було оскаржене мною по
процедурі адміністративного
оскарження до ДПІ у Дарницькому р-ні м.
Києва, ДПА в м. Києві та ДПА України.
Рішеннями ДШ у Дарницькому р-ні м. Києва
від 23.04.2010 р. №14662/М/25-012, ДПА в м. Києві
від 19.05.2010 р. №456/М/25-214 та ДПА України від
29.07.2010 р. №5110/М/25-0315 скарги залишені без
задоволення, рішення про застосування
санкцій - без змін.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов, прийшов до
висновку, що з урахуванням
встановленого факту неоприбуткування
у касі готівки позивачем, відповідачем
правомірно застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми з 25 березня 2009
року, а саме у сумі 412 750,00 грн., в іншій
частині оскаржуване рішення є
протиправним.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 08 лютого 2007 року по 31 грудня 2009
року позивач працював за спрощеною
системою оподаткування, обліку та
звітності, про що свідчить свідоцтво
про сплату єдиного податку.

В Акті перевірки встановлено, що при
порівнянні даних звітів ОСОБА_2,
поданих до ДПІ у Дарницькому районі з
даними книги обліку доходів та витрат
даними банківської виписки по
поточному рахунку, актів виконаних
робіт, даними довідки 1-ДФ щодо джерел
отриманих доходів, даними прибуткових
касових ордерів, встановлено, що
позивач занизив обсяг виручки за 2008 рік
на суму 107 500,00 грн., та за 2009 рік на суму
106 450,00 грн.

Актом перевірки також встановлено, що
позивач мав взаємовідносини з СПД-ФО
ОСОБА_3, який розраховувався готівкою
по прибутковим касовим ордерам за
послуги, суми яких не враховано в обсяг
виручки за період 2008-2009 роки.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою визначає Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затверджене постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637 (далі по тексту -
Положення).

Пунктом 1.2 Положення визначено, що
нижчезазначені терміни вживаються в
такому значенні: каса - приміщення або
місце здійснення готівкових
розрахунків, а також приймання, видачі,
зберігання готівкових коштів, інших
цінностей, касових документів;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій; книга
обліку доходів і витрат - документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України.

Згідно пункту 2.2 Положення,
підприємства (підприємці) здійснюють
розрахунки готівкою між собою і з
фізичними особами (громадянами
України, іноземцями, особами без
громадянства, які не здійснюють
підприємницької діяльності) через касу
як за рахунок готівкової виручки, так і
за рахунок коштів, одержаних із банків.
Зазначені розрахунки проводяться
також шляхом переказу готівки для
сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють
облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.

Відповідно до пункту 2.6 Положення, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Таким чином, Положенням встановлено
обов'язок своєчасного (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
проведення позивачем обліку готівки в
касі на повну суму її фактичних
надходжень у книзі обліку доходів і
витрат.

В матеріалах справи наявна копія книги
обліку доходів та витрат СПД-ФО ОСОБА_2,
яка свідчить про те, що позивач в межах
перевіреного періоду не здійснював
обліку готівки у день її фактичного
надходження.

Враховуючи викладене, висновки Акта
перевірки про порушення позивачем
вимог пунктів 2.2, 2.6 Положення є
обґрунтованими та підтверджуються
матеріалами справи.

Досліджуючи питання правильності
розрахунку штрафних санкцій, слід
зазначити наступне.

Згідно абзацу третього статті 1 Указу
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу, за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Крім того, судом встановлено, що Указ
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" прийнято
згідно зі статтею 25 Конституційного
договору між Верховною Радою України
та Президентом України від 08 червня 1995
року та діє до прийняття відповідного
закону.

В період 2008-2009 рік позивачем
неоприбутковано фактично одержані
готівкові кошти у день їх надходження у
сумі 213 950,00 грн., відповідно
застосуванню підлягають фінансові
санкції у вигляді штрафу в розмірі 1 069
750,00 грн. (213 950,00 грн. х 5), що свідчить про
правильність розрахунку відповідачем
штрафних санкцій.

Стосовно правомірності визначення
строків застосування
адміністративно-господарських
санкцій, слід звернути увагу на
наступне.

Статтею 250 Господарського кодексу
України встановлено обмеження строків
застосування
адміністративно-господарських
санкцій: адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до
суб'єкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але
не пізніше як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, оскільки спірна сума
штрафних (фінансових) санкцій
застосована до позивача відповідно до
рішення 25 березня 2010 року, за порушення
вимог Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" та Положення, які
вчинено у 2008-2009 роках, отже останнім
можливим днем для застосування
штрафних (фінансових) санкцій в межах
строків, передбачених статтею 250
Господарського кодексу України за
вчинення позивачем встановлених
порушень є 25 березня 2009 року.

З огляду на викладене, штрафні
(фінансові) санкції згідно з рішенням
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 25 березня 2010 року
№/51904 в частині порушень, вчинених
позивачем до 25 березня 2009 року,
застосовано ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва поза межами строків,
встановлених статтею 250 Господарського
кодексу України.

Таким чином, з урахуванням
встановленого факту неоприбуткування
у касі готівки позивачем, відповідачем
правомірно застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми з 25 березня 2009
року, а саме у сумі 412 750,00 грн.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2 та Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 жовтня 2014 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Повний текст рішення виготовлено
15.12.2014р.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.