Справа № 2а-509/12/2770
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/52058/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників «МД» на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 18 липня 2012 року у справі №2а-509/12/2770
за позовом Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників «МД» до
Севастопольської міської ради про
визнання рішення протиправним та його
скасування, зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року Обслуговуючий
кооператив «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «МД» (далі - ОК «ЖБТІЗ «МД»
звернувся з позовом до
Севастопольської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення від 07 лютого 2012 року №2519 «Про
відмову у наданні ОК «ЖБТІЗ «МД» згоди
на розробку проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,3 га, що
розташована за адресою: місто
Севастополь, в районі будинку № 26, для
будівництва і обслуговування 45
квартирного житлового будинку по
проспекту Жовтневої революції в районі
будинку № 26», зобов'язання повторно
розглянути клопотання.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 11 квітня 2012 року позов
задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 18 липня 2012 року постанову суду
першої інстанції скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року, Обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників «МД»
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначеного судового рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 14.07.2011 р. позивач
звернувся до відповідача із
клопотанням про надання згоди на
розробку проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,3 га для
будівництва та обслуговування
45-квартирного житлового будинку,
розташованого по пр. Жовтневої
Революції в м. Севастополі, в районі
будинку №26.

07.02.2012 р. Севастопольська міська рада
прийняла рішення №2519, яким відмовила
позивачу у задоволенні зазначеного
клопотання, у зв'язку з відсутністю у
позивача права на отримання безоплатно
у власність земельної ділянки у
відповідності зі статтею 41
Земельного кодексу України і
порушенням статей 127, 134 Земельного
кодексу України, у відношенні
обов'язковості продажу земельних
ділянок державної і комунальної
власності і прав на них, на
конкурентних началах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
помилковості доводів відповідача, що
суб'єктами, які мають право на набуття
безоплатно у власність земельних
ділянок для житлового будівництва за
рішеннями органів місцевого
самоврядування є виключно
житлово-будівельні кооперативи,
оскільки позивач є обслуговуючим
кооперативом за типом, а за напрямом
діяльності - житлово-будівельним, а
отже існують підстави для задоволення
позовних вимог.

Між тим, суд апеляційної інстанції
відмовляючи в позові виходив з
наявності у відповідача достатніх
правових підстав для відмови у наданні
згоди на розробку проекту землеустрою
з відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
45-квартирного житлового будинку.

Колегія суддів погоджується із
зазначеними висновками суду
апеляційної інстанції, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.9 Земельного кодексу
України, до повноважень Київської і
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить, зокрема, розпорядження
землями територіальної громади міста;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з ст.123 Земельного кодексу
України, особа, зацікавлена в одержанні
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідної
сільської, селищної, міської, районної,
обласної ради, Кабінету Міністрів
України, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевої державної
адміністрації.

Відповідно до приписів ст. 41 Земельного
кодексу України житлово-будівельним
(житловим) та гаражно-будівельним
кооперативам за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування земельні ділянки для
житлового і гаражного будівництва
передаються безоплатно у власність або
надаються в оренду у розмірі, який
встановлюється відповідно до
затвердженої містобудівної
документації.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про
кооперацію» визначено, що відповідно
до завдань та характеру діяльності
кооперативи поділяються на такі типи:
виробничі, обслуговуючі та споживчі; а
напрямами діяльності кооперативи
можуть бути житлово-будівельними,
садово-городніми, гаражними,
торговельно-закупівельними,
транспортними, освітніми,
туристичними, медичними тощо.

Статус житлово-будівельного
кооперативу закріплено в Житловому
кодексі УРСР.

Статтею 137 Житлового кодексу УРСР
встановлено, що порядок організації та
діяльності житлово-будівельних
кооперативів установлюється
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом,
Примірним статутом
житлово-будівельного кооперативу та
іншими актами законодавства
Української РСР.

Постановою Ради Міністрів Української
РСР і Української Республіканської
Ради професійних спілок від 5 червня 1985
N 228 затверджено Правила обліку
громадян, які бажають вступити до
житлово-будівельного кооперативу.

Відповідно до п. 2 Правил обліку
громадян, які бажають вступити до
житлово-будівельного кооперативу,
кооперативний облік здійснюється, як
правило, за місцем проживання громадян
у виконавчому комітеті районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів.

Житлово-будівельний кооператив діє на
основі статуту, прийнятого відповідно
до Примірного статуту
житлово-будівельного кооперативу
загальними зборами громадян, які
вступають до організовуваного
кооперативу і зареєстрованого в
установленому порядку.

Громадяни, яких включено до
затвердженого виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів списку осіб, що
вступають до організовуваного
житлово-будівельного кооперативу,
вважаються членами цього кооперативу з
дня реєстрації статуту, а громадяни,
яких прийнято до діючого
житлово-будівельного кооперативу, - з
дня затвердження виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів рішення
загальних зборів членів кооперативу
про прийом до кооперативу.

Пунктами 1.1. та 2.1.1. Примірного статуту
житлово-будівельного кооперативу,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР, від 30.04.1985 №186,
встановлено, що житлово-будівельний
кооператив організовується з метою
задоволення економічних, соціальних та
інших потреб його членів, а саме:
забезпечення житлом членів
кооперативу і членів їх сімей шляхом
будівництва багатоквартирного жилого
будинку (будинків), а у випадках,
передбачених законодавством, одно і
двоквартирних жилих будинків
садибного типу або багатоквартирного
блокованого жилого будинків з
надвірними будівлями, або котеджів з
будівництва паркінгів, гаражів,
спортивних, культурно-побутових і
господарських приміщень за власні
кошти кооперативу за допомогою
банківського кредиту, а також для
наступної експлуатації та управління
цим будинками кооперативу.

Абзацом першим п. 3 Примірного Статуту
житлово-будівельного кооперативу,
встановлено, що число громадян, які
вступають до організовуваного
кооперативу, повинно відповідати
кількості квартир у жилому будинку
(будинках) кооперативу, запланованому
до будівництва.

Як вірно встановлено судом апеляційної
інстанції, ОК «ЖБТІЗ «МД» є
обслуговуючим кооперативом, створеним
на підставі Закону України «Про
кооперацію». Відповідно до п.1.3. Статуту
засновниками позивача є п'ять осіб,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Водночас, матеріали справи не містять
відомостей про те, що позивач створений
при виконавчому комітеті органу
місцевого самоврядування,
підприємстві установі чи організації,
або в порядку молодіжних
житлово-будівельних кооперативів.
Також, відсутні докази про те, що
засновники кооперативу перебувають на
квартирному обліку та потребують
поліпшення житлових умов.

Крім того, у Статуті позивача не
визначено кількість квартир у
житловому будинку, який заплановано до
будівництва кооперативом, що
суперечить встановленої законом меті
створення обслуговуючих
житлово-будівельних кооперативів, а
саме обслуговуванню членів
кооперативу шляхом забезпечення
житлом членів кооперативів та членів
їх сімей.

З урахуванням встановлених обставин
справи та наведених правових положень,
судова колегія погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що Обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників «МД»
незалежно від того, що за напрямом
діяльності відповідає поняттю
"житлово-будівельний кооператив", однак
не створювався як житлово-будівельний
кооператив відповідно до Житлового
кодексу УРСР та Примірного статуту
житлово-будівельного кооперативу, а
відповідно не має права на отримання
безоплатно земельних ділянок у
власність відповідно до ст. 41
Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «МД» відхилити, а
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 18 липня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: