Справа № 813/7325/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/7325/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Лейко-Журомської
секретар судового засідання Єдинак
за участю представника позивача Чир
І.С., представника відповідача
Іваховича Р.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ПАТ
Пенсійного фонду України в
Городоцькому районі Львівської
області про визнання протиправними та
скасування розрахунків
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Городоцькому районі Львівської
області, у якому просить визнати
протиправними та скасувати розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за квітень, з
травня, з липня 2014 року про
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсії ОСОБА_3 В обґрунтування
позовних вимог зазначено, що
Товариство підтвердило стаж роботи
зазначеної особи водієм автобусу
міського пасажирського транспорту в
період з 01.06.1979 року по 31.12.1979 року, з
01.01.1980 року по 31.12.1991 року. Підставою для
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах є наявність професії
(посади) та виробництва у статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», відповідному списку
виробництв, цехів, професій і посад,
робота в яких надає право на пенсію на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах, затвердженому відповідним
органом, та зайнятість працівника на
цих роботах протягом повного робочого
дня, установленого для працівників
цього виробництва. Вказано, що стаж
роботи водієм автобусу міського
пасажирського транспорту породжує
право на призначення пенсії на
пільгових умовах виключно згідно норми
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», проте до набрання
чинності цим законом (до 1992 року), стаж
роботи водія не породжував жодних
подібних пільг. Зазначено, що оскільки
норми Закону України «Про пенсійне
забезпечення» не мають зворотної дії в
часі, то період роботи ОСОБА_3 на ПАТ
не міг бути зарахований до пільгового
стажу. Враховуючи викладене позивач не
погоджується з застосованими
відповідачем нормами законодавства
під час призначення пенсії ОСОБА_3
Представник позивача позовні вимоги
підтримав. Додатково зазначив, що суди
вищих інстанцій неодноразово дійшли
висновку, що якщо у період роботи
працівника його професія не входила у
Список № 1 чи Список № 2, то цей період
роботи до пільгового стажу не
зараховується, відповідно є всі
підстави для висновку про відсутність
у працівника права на пенсію за віком
на пільгових умовах згідно з статтями
13, 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
працівник не мав права на неї, припинив
роботу до віднесення посади до такої,
що дає право на пільги.
Просив позов задовольнити та скасувати
розрахунки фактичних витрат на виплату
Відповідач позов заперечив, подав
письмові заперечення у яких зазначено,
що витрати на доставку пільгових
пенсій на пільгових умовах
покриваються підприємствами на яких
було набуто пільговий стаж. Вказано, що
ОСОБА_3 призначена пенсія за віком на
пільгових умовах відповідно до пункту
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з врахуванням
пільгового стажу здобутого до 01.01.1992
року, для підтвердження якого ПАТ
Також вказано, що відповідно до
положень Інструкції «Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» управлінням Пенсійного фонду
України у Городоцькому районі
Львівської області сформовано та
скеровано для відшкодування через
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій по пенсіонеру
Представник відповідача підтримав
подані заперечення. Просив у
задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі факти,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд встановив наступні
обставини та надав їм правову оцінку.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року № 1058-IV передбачено, що
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні
фонди: особам, зазначеним в абзаці
першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», абзацу 4 пункту 1 статті 2
та абзацу 3 пункту 1 статті 4 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, філії, відділення та інші
відокремлені підрозділи платників
податку, зазначених у пункті 1 цієї
статті, що не мають статусу юридичної
особи, розташовані на території іншої,
ніж платник збору, територіальної
громади, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, відшкодовують Пенсійному
фонду України фактичні витрати на
доставку пільгових пенсій призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону за
ставкою 100 відсотків.
З матеріалів справи судом встановлено,
дії підпорядкованих управлінь та
зобов'язання відкликати розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії ОСОБА_3, Головне
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області повідомило, що
статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зокрема передбачено, що
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Одночасно згідно з
пунктом «з» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
пенсію за віком на пільгових умовах
мають водії міського пасажирського
транспорту (автобусів, тролейбусів,
трамваїв) і великовагових автомобілів,
зайнятих у технологічному процесі
важких і шкідливих виробництв, зокрема
чоловіки після досягнення 55 років і при
стажі роботи 25 років, в тому числі на
зазначеній роботі не менше 12 років 6
місяців. Порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, визначається статтею 100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до статті 100 цього Закону
право на пільгове пенсійне
забезпечення мають особи, які
працювали до введення в дію цього
Закону (до 01.01.1992 року) на роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством. Водії міського
пасажирського транспорту відповідно
до раніше чинного законодавства правом
на пільгове пенсійне забезпечення не
користувалися, тому підстав для
призначення їм пенсії відповідно до
статті 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» немає.
Конституційний Суд України в пункті 2
мотивувальної частини Рішення від 9
лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) вказав, що
загальновизнаний принцип права про дію
нормативно-правових актів у часі
закріплено в частині першій статті 58
Конституції України. Закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. При цьому
Конституційний Суд України роз'яснив,
що положення частини першої статті 58
Основного Закону України про дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що «вона починається з
моменту набрання актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце».
З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_3 призначена пенсія за віком на
пільгових умовах відповідно до пункту
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», з врахуванням
пільгового стажу здобутого до 01.01.1992
року. Для підтвердження пільгового
характеру роботи пенсіонера позивачем
видана довідка про підтвердження
роботи ОСОБА_3 з 01.06.1979 року по 31.12.1979
року та 01.01.1980 року по 31.12.1991 року на
посаді водія автобуса міського
пасажирського транспорту.
Порядок відшкодування підприємством
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
встановлено Інструкцією «Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженою Постановою
правління Пенсійного фонду України
№21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України №64/8663 від
16.01.2004 року (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 6.4 зазначеної
Інструкції розмір сум до відшкодування
на поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
Згідно з пунктом 6.5 Інструкції
розрахунки складаються на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій органів Пенсійного фонду
України, які подаються згідно з
додатком 8 та додатком 8а до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
У пункті 6.8 даної Інструкції зазначено,
що підприємства щомісяця до 25 числа
повинні вносити до Пенсійного фонду
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
Враховуючи наведенні вище положення
складанню розрахунку передує
прийняття Пенсійним фондом рішення про
вважає, що Пенсійним фондом помилково
було призначено ОСОБА_3 пенсію на
пільгових умовах, чим порушено права та
охоронювані законом інтереси позивача,
оскільки в такому разі витрати на
виплату та доставку такої пенсії
відшкодовуються за рахунок позивача.
Однак, рішення про призначення пенсії
ОСОБА_3 позивачем не оскаржено. Як
вказали в судовому засіданні
представники сторін, таке рішення
В матеріалах справи наявні копії
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» за квітень
2014 року, яким донараховано витрати з
04.2013 року по 04.2014 року, з травня 2014 року
та з липня 2014 року по ОСОБА_3, що
складені відповідно до відомостей про
призначення пенсії та є похідними від
рішення про призначення пенсії ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

В свою чергу обґрунтування позивача є
підставою для з'ясування правомірності
призначення пенсії ОСОБА_3 Однак,
рішення про призначення пенсії не є
предметом розгляду у даній справі, а
отже вказані позивачем обставини не
входять в предмет доказування у справі
і суд не вправі надавати їм оцінку.

На час звернення позивача до суду з
даними позовними вимогами рішення про
призначення ОСОБА_3 пенсії на пільгових
умовах відповідно до пункту «з» статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» є чинним, тому суд
вважає, що позовні вимоги про
скасування розрахунків є передчасними.

Відповідно до статті 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
та частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи,
враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги позивача
передчасні, а тому в задоволенні
адміністративного позову належить
відмовити.

Відповідно до статті 94 КАС України
судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не
встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 23
грудня 2014 року.

Суддя
М.В. Лейко-Журомська