Справа № 727/3331/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/3331/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова
О.Г.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

17 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма" Сучасні
будівельні матеріали" на постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 08 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма" Сучасні
будівельні матеріали" до Чернівецької
міської ради про визнання частково
протиправними та скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «Сучасні
будівельні матеріали» (ТОВ «ВКФ
«Сучасні будівельні матеріали»)
звернулось в суд з адміністративним
позовом до Чернівецької міської ради
про визнання протиправним та
скасування п.п. 4.9, 4.10, 4.11 Положення «Про
оренду та порядок розрахунку орендної
плати за земельну ділянку у м.
Чернівцях», яке затверджене рішенням
Чернівецької міської ради 33 сесії від 23
жовтня 2008 року №715 із змінами та
визнання протиправним і скасування
рішення Чернівецької міської ради VI
скликання від 30 січня 2014 року №1101 в
частині зобов'язання позивача сплатити
кошти на розвиток інфраструктури м.
Чернівці.

08 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Чернівці прийняв
постанову про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Непогоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, у якій просить скасувати
вказану постанову та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. До початку судового засідання
через канцелярію Вінницького
апеляційного адміністративного суду
за вхідним №29111 подав заяву з проханням
розглянути апеляційну скаргу в порядку
письмового провадження.

Позивач (апелянт) в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час і місце
судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши, суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст. 14
Конституції України земля визнана
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави. Право власності на землю
гарантується. Це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу
України (ЗК України) визначено, що
земельні відносини регулюються
Конституцією України, цим Кодексом, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності», з дня набрання
чинності цим Законом землями
комунальної власності відповідних
територіальних громад вважаються:

- земельні ділянки, а саме: на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності відповідної територіальної
громади; які перебувають у постійному
користуванні органів місцевого
самоврядування, комунальних
підприємств, установ, організацій;

- всі інші землі, розташовані в межах
відповідних населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної власності
та земельних ділянок, зазначених у
підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього
розділу.

Згідно із ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, розпорядження
землями територіальних громад.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

При цьому, згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до виключної компетенції
міських рад належить вирішення
відповідно до Закону питань
регулювання земельних відносин.

Таким чином, Чернівецька міська рада на
підставі рішення №715 від 23 жовтня 2008
року, зі змінами внесеними рішеннями
від 28 липня 2011 року №221 та від 29 березня
2012 року №467, затвердила Положення про
оренду та порядок розрахунку орендної
плати за земельні ділянки у м.
Чернівцях.

Тобто, Положення прийняте як
регуляторний акт в порядку
встановленому Законом України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» (з дотримання процедури
прийняття: попереднє обговорення,
оприлюднення, тощо), а пункти 4.9 - 4.11
Положення в межах повноважень та
компетенції міської ради.

Так, п. 4.9 Положення визначено, що
орендар сплачує одноразовий внесок на
розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста за
фактичне користування земельною
ділянкою з дати прийняття рішення
сесії про надання йому дозволу на
складання проекту відведення
земельної ділянки в оренду за рахунок
земель запасу міста до дати укладання
Договору оренди землі.

При цьому, п. 4.10 Положення передбачено,
що при переході права власності на
будівлю або споруду одноразовий внесок
справляється з дня виникнення права
власності на будівлю або споруду до
дати укладання договору оренди землі,
але не більше ніж за 3 (три) попередні
роки, якщо інше не передбачено рішенням
міської ради.

Згідно із п. 4.11 Положення в разі сплати
землекористувачем плати за землю за
надану в оренду земельну ділянку в
період нарахування одноразового
внеску, розмір одноразового внеску
може бути зменшено на суму сплаченої
плати за землю за відповідний період.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» за згодою сторін у
договорі оренди землі можуть
зазначатися інші умови, зокрема
якісний стан земельних угідь, порядок
виконання зобов'язань сторін, порядок
страхування об'єкта оренди, порядок
відшкодування витрат на здійснення
заходів щодо охорони і поліпшення
об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди тощо.

При цьому, ч. 1 ст. 6 ЦК України визначено,
що сторони мають право укласти договір,
який не передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Також, відповідно до ч. 2
цієї ж статті сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Згідно із ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони
можуть встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 648 ЦК
України зміст договору, укладеного на
підставі правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної республіки Крим, органу
місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту.

Також, відповідно до ч. 7 ст. 40 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» органам
місцевого самоврядування
забороняється вимагати від замовника
будівництва надання будь-яких послуг, у
тому числі здійснення будівництва
об'єктів та передачі матеріальних або
нематеріальних активів (зокрема
житлових та нежитлових приміщень, у
тому числі шляхом їх викупу), крім
пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту,
передбаченої цією статтею, а також крім
випадків, визначених частиною п'ятою
статті 30 цього Закону.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 7
розділу V «Прикінцеві положення»
вказаного Закону, будь-які рішення
органів місцевого самоврядування про
надання замовником будівництва
будь-яких послуг, передачу активів у
будь-якій формі (матеріальній чи
нематеріальній), передачу частини
(відсоткової частки) площ прийнятих в
експлуатацію об'єктів містобудування,
крім пайової участі відповідно до
цього Закону, прийняті до набрання
чинності цим Законом, підлягають
приведенню у відповідність із цим
Законом.

Таким чином, законодавством
встановлена необхідність дотримання
органами місцевого самоврядування та
їх виконавчими органами законодавчих
норм, встановлених Законом України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», згідно з якими:

- договори про пайову участь, які
укладені до набрання чинності норм
зазначеним Законом і не виконані
замовниками у повному обсязі на
поточний момент, у разі встановлення в
таких договорах інших обсягів сплати
коштів пайової участі, ніж визначено
цим Законом, підлягають приведенню у
відповідність із Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності»;

- будь-які рішення органів місцевого
самоврядування про надання замовником
будівництва будь-яких послуг, передачу
активів у будь- якій формі
(матеріальній чи нематеріальній),
передачу частини (відсоткової частки)
площ прийнятих в експлуатацію об'єктів
містобудування, крім пайової участі
відповідно до цього Закону, прийняті до
набрання чинності цим Законом, які на
поточний момент не виконані у повному
обсязі замовниками будівництва,
підлягають приведенню у відповідність
із Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Більше того, згідно із преамбулою
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» цей Закон
встановлює правові та організаційні
основи містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що оскаржені рішення
та Положення Чернівецької міської ради
прийняті в межах повноважень та у
спосіб, що передбаченні Конституцією
та законами України, а відтак відсутні
підстави для їх скасування.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма" Сучасні
будівельні матеріали" залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 08 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.