Справа № 826/17463/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2014 року № 826/17463/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом Перевальської районної
державної адміністрації до
Державної казначейської служби
України провизнання протиправною
бездіяльності, зобо'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Перевальська районна державна
адміністрація звернулась до суду з
позовом до Державної казначейської
служби України про визнання
протиправною бездіяльності, що
виявилась у неприйнятті рішення про
визначення органу Казначейства, який
здійснює обслуговування позивача у
період простою у роботі Управління
Державної казначейської служби
України в Перевальському районі, яке не
працює в штатному режимі; зобов'язання
визначити органом Казначейства, який
здійснює обслуговування позивача у
період простою у роботі Управління
Державної казначейської служби
України в Перевальському районі, яке не
працює в штатному режимі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
позивача утворилась заборгованість з
виплати заробітної плати та нарахувань
на неї, яка продовжує збільшуватись, у
зв'язку із бездіяльність відповідача
щодо визначення органу Казначейства,
який здійснює обслуговування позивача
у період простою у роботі Управління
Державної казначейської служби
України в Перевальському районі та
суперечить пп.11 Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.03.2014 №65.

Позивач клопотав про вирішення справи
за його відсутності.

Відповідач - Державна казначейська
служба України - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи, з
яких вбачається, що відповідно до ст. 43,
10 Бюджетного кодексу України
ініціювання питання про відкриття
рахунків здійснюється розпорядником
бюджетних коштів, в даному випадку
позивачем. Крім того, представник
відповідача вказує, що оскаржений
наказ регламентує діяльність органів
казначейства та до інших органів
виконавчої влади, місцевого
самоврядування та юрили них осіб не
застосовується.

В судому засіданні відповідно до ч. 4 ст.
128 Кодексу адміністративного
судочинства України ухвалено про
вирішення справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Державної казначейської
служби України від 24.07.2014 №200
затверджено Порядок функціонування
Державної казначейської служби
України у надзвичайному режимі (далі -
Порядок), відповідно до якого у разі
виникнення реальної загрози
захоплення органу Казначейства
сторонніми особами, або у разі
виникнення інших надзвичайних
ситуацій на відповідній території,
згідно п. 3 Порядку може бути прийнято
рішення щодо призупинення
функціонування головного управління
або управління (відділення)
Казначейства України у районах,
районах у містах, містах обласного
значення.

Відповідно до п. 14, 16 Порядку
розрахунково-касове обслуговування
бюджетів, розпорядників (одержувачів)
бюджетних коштів та інших клієнтів, що
обслуговувались органами
Казначейства, які не працюють у
штатному режимі, здійснюється іншими
органом Казначейства, визначеним
Казначейством України.

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 №460/2011 державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України (далі -
Міністр).

Казначейство України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 5 положення про Державну
казначейську службу України визначено,
що Казначейство України з метою
організації своєї діяльності:
контролює діяльність територіальних
органів Казначейства України;
організовує планово-фінансову роботу в
апараті Казначейства України, його
територіальних органах, на
підприємствах, в установах та
організаціях, що належать до сфери його
управління, здійснює контроль за
використанням фінансових і
матеріальних ресурсів, забезпечує
організацію та вдосконалення
бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст. 23 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади» центральний орган виконавчої
влади у межах своїх повноважень видає
накази організаційно-розпорядчого
характеру, організовує та контролює їх
виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України
«Про боротьбу з тероризмом» у районі
проведення антитерористичної операції
можуть вводитись тимчасові обмеження
прав і свобод громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 07.11.2014 року N 595 затверджено
Тимчасовий порядок фінансування
бюджетних установ, здійснення
соціальних виплат населенню та надання
фінансової підтримки окремим
підприємствам і організаціям
Донецької та Луганської областей.

Відповідно до зазначеного порядку у
населених пунктах Донецької та
Луганської областей, на території яких
органи державної влади тимчасово не
здійснюють або здійснюють не в повному
обсязі свої повноваження, зокрема,
видатки з державного бюджету
здійснюються лише після повернення
згаданої території під контроль
органів державної влади.

Переміщення установи на
контрольовану територію, а також її
функціонування на цій території
здійснюється за рішенням органу вищого
рівня (у разі переміщення органу
місцевого самоврядування - за рішенням
відповідної місцевої ради).

При цьому, відповідно до пункту 11
Тимчасового порядку фінансування
бюджетних установ, здійснення
соціальних виплат населенню та надання
фінансової підтримки окремим
підприємствам і організаціям
Донецької та Луганської областей,
установи, які переміщені на
контрольовану територію, відкривають
рахунки в органах Казначейства за
місцезнаходженням у порядку,
встановленому законодавством.

З огляду на викладене, суд
погоджується з твердженням
відповідача, що Порядок функціонування
Державної казначейської служби
України у надзвичайному режимі
стосується роботи органів
Казначейства у надзвичайному режимі,
інші організації, переміщуються на
контрольовану територію, про що
повідомляють Міністерство фінансів
України та відкривають рахунки в
органах Казначейства за
місцезнаходженням у порядку,
встановленому законодавством.

Щодо твердження позивача, що
бездіяльність відповідача щодо не
визначення у Порядку функціонування
Державної казначейської служби
України у надзвичайному режимі
відповідних органів Казначейства
порушує права, інтереси та свободи
органів, установ та організацій,
розташованих на території на якій
призупинена робота органу
Казначейства, суд зазначає наступне.

Зі змісту оскарженого наказу
вбачається, що робота органів
казначейства фактично призупинена у
населених пунктах Донецької та
Луганської областей, на території яких
органи державної влади тимчасово не
здійснюють або здійснюють не в повному
обсязі свої повноваження.

Відповідно до Тимчасового порядку
фінансування бюджетних установ
видатки з державного бюджету
здійснюються лише після повернення
згаданої території під контроль
органів державної влади.

Як зазначено вище, установи, які
переміщені на контрольовану територію,
відкривають рахунки в органах
Казначейства за місцезнаходженням у
порядку, встановленому законодавством.

Отже, Порядок функціонування Державної
казначейської служби України у
надзвичайному режимі безпосередньо не
регламентує діяльність позивача, а
отже й не порушує права, свободи та
інтереси позивача, як розпорядника
бюджетних коштів.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 43
Бюджетного кодексу України (далі - БК
України) казначейське
обслуговування бюджетних коштів
передбачає розрахунково-касове
обслуговування, зокрема, розпорядників
бюджетних коштів.

Підпунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» визначено, що
розрахунково-касове обслуговування
-послуги, що надаються банком клієнту
на підставі відповідного договору,
укладеного між ними, які пов'язані із
переказом коштів з рахунка (на рахунок)
цього клієнта, видачею йому коштів у
готівковій формі, а також здійсненням
інших операцій, передбачених
договорами.

Згідно із розділом III «Відкриття
бюджетних рахунків для операцій
клієнтів з бюджетними коштами» Порядку
відкриття та закриття рахунків у
національній валюті в органах
Державної казначейської служби
України, затвердженого наказом Мінфіну
від 22.06.2012 № 758 та зареєстрованого у
Мін'юсті 18.07.2012 за № 1206/21518 (далі -
Порядок № 758), розпорядники бюджетних
коштів, які не мають відкритих рахунків
в органі Казначейства, для відкриття
бюджетних рахунків подають такі
документи:

- заяву про відкриття рахунків за
підписом керівника та головного
бухгалтера або інших посадових осіб,
яким відповідно до затвердженої в
установленому порядку картки із
зразками підписів та відбитка печатки
надано право першого та другого
підписів;

- картку із зразками підписів та
відбитка печатки і перелік рахунків,
якими можуть розпоряджатися зазначені
у картці (тимчасовій картці) особи, у
двох примірниках;

- копію довідки про включення
розпорядника бюджетних коштів до
Єдиного реєстру розпорядників
бюджетних коштів та одержувачів
бюджетних коштів.

Відповідно до ч. З ст. 10 БК України на
основі відомчої класифікації видатків
та кредитування бюджету Казначейство
України складає та веде єдиний реєстр
розпорядників бюджетних коштів та
одержувачів бюджетних коштів.

Головні розпорядники бюджетних коштів
визначають мережу розпорядників
бюджетних коштів нижчого рівня та
одержувачів бюджетних коштів з
урахуванням вимог щодо формування
єдиного реєстру розпорядників
бюджетних коштів і одержувачів
бюджетних коштів та даних такого
реєстру.

Для включення розпорядника бюджетних
коштів до Єдиного реєстру
розпорядників бюджетних коштів та
одержувачів бюджетних коштів
розпорядники бюджетних коштів
заповнюють Реєстраційну картку та
подають її до органу Казначейства за
місцезнаходженням (Порядок формування
Єдиного реєстру розпорядників
бюджетних коштів та одержувачів
бюджетних коштів, затвердженим наказом
Мінфіну від 22.12.2011 № 1691 та
зареєстрованого у Мін'юсті 12.01.2012 за №
33/20346).

З системного аналізу викладеного
вбачається, що ініціювання щодо
відкриття рахунку здійснюється
виключно розпорядником бюджетних
коштів, в даному випадку позивачем,
отже суд не вбачає бездіяльності
відповідача щодо не визначення органу
Казначейства, який здійснює
обслуговування в період простою в
роботі УДКСУ в Перевальському районі.

Щодо посилання позивача на лист УДКСУ у
Новоайдарському районі Луганської
області від 19.11.2014, яким позивачу
запропоновано звернутись до ГУ ІКСУ у
Луганській області для вирішення
питання щодо розрахунково-касового
обслуговування, суд зазначає, що
відмова у органу Казначейства у
розрахунково-касовому обслуговуванні
може бути оскаржена в судовому порядку.

Враховуючи, що Порядок функціонування
Державної казначейської служби
України у надзвичайному режимі
прийнято уповноваженою особою, такий
Порядок не регламентує діяльність
позивача, ініціювання щодо відкриття
рахунку здійснюється виключно
розпорядником бюджетних коштів
(позивачем), а відтак суд не вбачає
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, доведено та підтверджено
належними доказами правомірність
оскарженого наказу.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий Суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур