Справа № 820/12268/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.Справа №
820/12268/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

за участю представників: позивача -
ОСОБА_1, відповідача - Суботи Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.08.2014р. по справі № 820/12268/14

за позовом Фізичної особи -
підприємеця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції
у Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа - підприємець
ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просить
суд скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 17.06.2014
р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.08.2014 р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, не
погоджуючись з вказаним рішенням суду,
в апеляційній скарзі вказує, що рішення
є необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.08.2014 р. та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги апеляційної
скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти вимог апеляційної скарги, вважає
рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заперечень проти
неї, дослідивши докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ФОП ОСОБА_3
зареєстрований Виконавчим комітетом
Харківської міської ради 12.01.2000 р.,
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова з 31.01.2000
р. за № 39344, зареєстрований платником
податку на додану вартість, згідно
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 30.01.2009 р.

Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова проведена документальна
позапланова виїзна перевірка з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_3 щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ "Компанія
Укрпромторг" за період з 01.01.2014 р. по
31.03.2014 р.

За результатами перевірки складено акт
від 22.05.2014 р. № 1945/1702/НОМЕР_1 (а.с. 9-24).

В акті перевірки встановлено порушення
п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість у сумі 6048,60
грн. за період 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р., а
саме: у січні 2014 р. на суму 3438,60 грн., у
березні 2014 року на суму 2610,00 грн. (а.с. 24).

На підставі висновків акту перевірки
17.06.2014 р. ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ у розмірі 9072,90 грн., з
яких 6048,60 грн. - за основним платежем,
3024,30 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (а.с. 8).

В основу висновку ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова покладено відомості
акту ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 27.03.2014 р. №
336/26-58-22-07-17/38354571, яким по ТОВ "Компанія
Укрпромторг" встановлено відсутність
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (робіт, послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів (робіт,
послуг) підприємствам-покупцям за
січень 2014 року у розумінні ст. 22, 135, 138,
185, 188 ПК України. Податковим органом
було встановлено, що ТОВ "Компанія
Укрпромторг" на момент проведення
перевірки не надано документи, що
підтверджують проведення
фінансово-господарських операцій.
Вказане підприємство не знаходиться за
податковою адресою, про що було
складено довідку про не встановлення
місцезнаходження підприємства. Триває
процедура припинення вказаного
підприємства. Податковим органом
складено висновок про те, що
підтвердити факти здійснення
фінансово-господарських операцій ТОВ
"Компанія Укрпромторг" протягом січня
2014 року не представляється можливим.

Відповідач дійшов висновку, що
правочини, укладені ФОП ОСОБА_3 з ТОВ
"Компанія Укрпромторг" по придбанню
товару у січні, березні 2014 року, мають
ознаки нереальності здійснення, а тому
позивачем безпідставно віднесено до
складу податкового кредиту ПДВ на суму
6048,60 грн.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенню позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
№ від 17.06.2014 р. відповідає вимогам
ч. 3 ст. 2 КАС України та винесено
обґрунтовано.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Порядок обчислення і сплати податку на
додану вартість платниками податку
визначений Податковим кодексом
України.

В свою чергу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту, згідно
п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів та послуг. При
цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198
ПК України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до вимог п.198.4 ст.198 ПК
України якщо платник податку придбаває
товари, які призначаються для їх
використання в операціях, що не є
об"єктом оподаткування, то суми
податку, сплачені у зв"язку з таким
придбанням не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідно до договору купівлі-продажу
№ 01/03, укладеному 01.01.2014 року між ФОП
ОСОБА_3 (Покупець, м. Харків) та ТОВ
"Компанія Укрпромторг" (Продавець, м.
Київ), останній зобов"язувався
передати у власність покупця запасні
частини до автобусів і вантажних
автомобілів (а.с. 51-52).

За матеріалами справи вбачається, що
позивачем надано до перевірки
податкові накладні, видаткові
накладні, товарно-транспортні
накладні, рахунки-фактури, договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування, виписки по рахунку,
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних (а.с. 46-77).

За результатами перевірки податковим
органом встановлено відсутність
передачі товарів від продавця до
покупця в зв"язку з відсутністю (
ненаданням до перевірки) актів
приймання - передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування та
зберігання запчастин.

Наданий позивачем договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування від 03.01.2014року ,
укладений ним з ТОВ "Семікс" ( м. Київ), не
містить доказів здійснення
транспортування товару від продавця
до покупця, оскільки
товаро-транспортна накладна від 27.01.2014
року про перевезення товару позивачу
від ТОВ "Компанія Укрпромторг" містить
інформацію про пункт навантаження
товару, що розташований в м.
Дніпропетровську по вул. Океанській, 2,
тоді як зазначені договори не містять
такої інформації, а надані позивачем
пояснення та документи не
підтверджують реального переміщення
товару.

Для цілей оподаткування під податковою
вигодою розуміється зменшення розміру
податкового зобов'язання внаслідок,
зокрема, зменшення податкової бази,
формування податкового кредиту, а
також отримання права на залік або
повернення податку з бюджету.

Необґрунтована податкова вигода
характеризується відсутністю
фактичного здійснення господарських
операцій (їх реальності), здійсненням
операції без ділової мети, обліком
операцій безвідносно до їх дійсного
економічного змісту, необережністю та
необачливістю при вчиненні правочинів
з контрагентами, що не виконують своїх
податкових зобов'язань, укладенням
нетипових та разових угод,
використанням нетрадиційних форм
розрахунків.

Оцінивши доводи оспорюваного
позивачем рішення податкової
інспекції, подані ним докази на
спростування презумпції
добросовісності платника, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що їх
сукупність свідчить про одержання
позивачем необґрунтованої податкової
вигоди.

Так, з урахуванням доводів ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова щодо
формального складення первинних
документів учасниками спірних
операцій суд першої інстанції,
вдаючись до дослідження фактичного
виконання дій, які становлять зміст
операції з поставки товару, а саме -
його транспортування, прийняття за
кількістю та якістю, зберігання, дійшов
висновку, що докази на вчинення
зазначених дій у процесі виконання
поставки товарів в адресу ФОП ОСОБА_3 у
матеріалах справи відсутні.

Власне, факт здійснення позивачем
товгівлі запасними частинами до
автобусів і вантажних автомобілів не
може підтверджувати виконання
поставки товарно-матеріальних
цінностей саме ТОВ "Компанія
Укрпромторг".

Слід зазначити, якщо під час вирішення
спору буде встановлено, що товар
справді придбавався платником, але не в
тих осіб, що зазначені в первинних
документах, то відповідні первинні
документи не є достовірними та не
можуть підтверджувати право платника
на податковий кредит.

Також необхідно наголосити, що за
умовами ділового звичаю при виборі
контрагента суб'єктами господарювання
оцінюються не лише умови угоди та їх
комерційна привабливість, але і ділова
репутація контрагента, його
платоспроможність, а також ризик
невиконання зобов'язань та надання
гарантій їх виконання, наявність у
контрагента необхідних ресурсів
(виробничих потужностей,
технологічного обладнання,
кваліфікованого персоналу) та
відповідного досвіду. Однак під час
розгляду цієї справи позивачем не
наведено факторів, якими він керувався
при виборі постачальника на
відповідному ринку товарів.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач неправомірно задіяв в складі
податкового кредиту при обчисленні
податку на додану вартість витрати по
взаємовідносинам з вказаним
контрагентом та ФОП ОСОБА_3
безпідставно віднесено до складу
податкового кредиту ПДВ на загальну
суму 6048,60 грн. за період з 01.01.2014 р. по
31.03.2014 р.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.08.2014р. по
справі № 820/12268/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Донець Л.О. Мельнікова Л.В. Повний
текст ухвали виготовлений 17.11.2014 р.