Справа № 2а-3086/10/2704
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/90789/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Нахімовської районної державної
адміністрації міста Севастополя про
стягнення недоотриманої суми допомоги
по догляду за дитиною, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Нахімовського
районного суду міста Севастополя від 25
листопада 2010 року, ухвалу та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року, -

встановив:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому просила поновити
строк звернення до суду, визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Нахімовської
районної державної адміністрації
міста Севастополя неправомірними і
стягнути з відповідача на її користь
недоплачену допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період 1 січня 2010 року по 31
жовтня 2010 року в розмірі 7530 гривень.

Ухвалою Нахімовського районного суду
міста Севастополя від 25 листопада 2010
року позовні вимоги ОСОБА_4 за період з 1
січня 2010 року по 30 квітня 2010 року
залишено без розгляду.

Постановою Нахімовського районного
суду міста Севастополя від 29 грудня 2010
року позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Нахімовської районної державної
адміністрації міста Севастополя
нарахувати і виплатити позивачеві
невиплачену щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 1 травня 2010
року по 31 жовтня 2010 року відповідно до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 18 жовтня 2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_4 залишено без задоволення, а
ухвалу Нахімовського районного суду
міста Севастополя від 25 листопада 2010
року - без змін.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 18 жовтня 2011 року апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Нахімовської
районної державної адміністрації
міста Севастополя задоволено,
постанову Нахімовського районного
суду міста Севастополя від 29 грудня 2010
року скасовано, прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати ухвалу
Нахімовського районного суду міста
Севастополя від 25 листопада 2010 року,
ухвалу та постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 18 жовтня 2011 року і прийняти нове
рішення про задоволення її позовних
вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є матір'ю
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з червня 2009 року
знаходилась на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Нахімовської районної державної
адміністрації міста Севастополя і
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку як застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

18 листопада 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Нахімовської
районної державної адміністрації
міста Севастополя про стягнення
недоотриманої суми допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період 1 січня 2010
року по 31 жовтня 2010 року.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з вимогами частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4
звернулася в суд з даним позовом тільки
18 листопада 2010 року, не надавши
належних доказів поважності причин
пропущення встановленого законом
шестимісячного строку для звернення до
адміністративного суду, то суд першої
інстанції, постановляючи 25 листопада
2010 року ухвалу, яка залишена без змін
ухвалою апеляційного суду від 18 жовтня
2011 року, обґрунтовано виходив з того, що
частина позовних вимог ОСОБА_4 підлягає
залишенню без розгляду, однак невірно
визначив період за який підлягають
залишенню без розгляду позовні вимоги,
а так як позивач звернулася в суд з цим
позовом 18 листопада 2010 року, то
залишенню без розгляду підлягали її
позовні вимоги за період з 1 січня 2010
року по 17 травня 2010 року включно, а не з 1
січня 2010 року по 30 квітня 2010 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 за період з
18 травня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, то
слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд), але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII і Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», його дію
поширено на застрахованих осіб.
Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців». Із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». При цьому пункт 23 розділу
ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» щодо внесення змін до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» неконституційним
визнано не було.

Статтею 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27 квітня 2010 року № 2154-VI передбачено, що
у 2010 році допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на
виконання статті 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» не
приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» Кабінет Міністрів
України не визначав.

Оскільки у справі, що розглядається,
суд першої інстанції встановив, що спір
виник з приводу виплати допомоги особі,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги зазначеній особі, у
2010 році поширюються норми спеціального
закону (яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Таким чином, висновок суду апеляційної
інстанції про те, що відповідач
правомірно виплачував позивачеві у 2010
році допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, встановленому Порядком
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751, не
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи 29 грудня 2010 року постанову,
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що ОСОБА_4 у 2010 році має право на
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», однак помилково
задовольнив її позовні вимоги за
період з 1 травня 2010 року, а не з 18 травня
2010 року, а також встановивши, що
відповідач виплачував позивачеві
вказану допомогу в розмірі меншому, ніж
передбачено законом, не визнав рішення,
дії чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень протиправними.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Ухвалу Нахімовського районного суду
міста Севастополя від 25 листопада 2010
року, постанову Нахімовського
районного суду міста Севастополя від 29
грудня 2010 року і ухвалу та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року - скасувати. Прийняти по справі
нову постанову, якою позовні вимоги
ОСОБА_4 задовольнити частково. Визнати
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Нахімовської районної державної
адміністрації міста Севастополя щодо
недоплати ОСОБА_4 за період з 18 травня
2010 року по 31 жовтня 2010 року допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Нахімовської
районної державної адміністрації
міста Севастополя нарахувати і
виплатити ОСОБА_4 за період з 18 травня
2010 року по 31 жовтня 2010 року допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у відповідності до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, з урахуванням
проведених виплат. Позовні вимоги
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Нахімовської районної державної
адміністрації міста Севастополя про
стягнення недоотриманої суми допомоги
по догляду за дитиною за період з 1
січня 2010 року по 17 травня 2010 року
включно залишити без розгляду. В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.