Справа № 818/2560/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.Справа № 818/2560/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Тростянецькому районі
Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 23.09.2014р. по справі №
818/2560/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Тростянецькому районі
Сумської області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Охтирка Сумської області

про зобов'язання прийняти до
відшкодування суми витрат на виплату
допомоги на поховання,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Сумської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Охтирка про
зобов'язання відповідача прийняти до
відшкодування суми витрат УПФУ в
Тростянецькому районі Сумської
області на виплату та доставку
допомоги на поховання та поштові
видатки в загальному розмірі 302,37грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Сумської
області, подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 23.09.2014 року, постановити
рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга розглядається
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача ,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
постанову суду першої інстанції ,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідачем підписано
акт звірки за травень 2014 року (а.с.7) з
розбіжностями в сумах витрат, про що
складено відповідна таблиця
розбіжностей (а.с.8). Виходячи із
зазначеного акту та таблиці
розбіжностей, в травні 2014 року позивач
здійснив виплати 29 особам в сумі
4126,82грн., в тому числі основний розмір
виплачених пенсій в сумі 3751,35грн.,
щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття - 73,10 грн., витрати з виплати та
доставки пенсій - 2,37грн., допомога на
поховання - 300,00грн., що і було включено в
акт. Відповідач прийняв до заліку
3824,45грн., в тому числі: основний розмір
пенсії - 3751,35 грн., щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття - 73,10грн.
Таким чином відповідачем не прийнято
до заліку та не відшкодовано позивачу
302,37грн.

Дані обставини підтверджуються копією
акту щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за травень 2014 року.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову
суд першої інстанції виходив з
безпідставності вимоги позивача про
зобов'язання відповідача прийняти до
відшкодування суми витрат УПФУ в
Тростянецькому районі Сумської
області на виплату та доставку
допомоги на поховання та поштові
видатки в загальному розмірі 302,37грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови у задоволені позовних вимог,
виходячи з наступного.

Згідно з пп. "г", "д" п.1 ч.1 ст.21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" , у
разі настання страхового випадку
страховик, яким є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків,
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В той же час, ч. 16 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що
виплата пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва чи
професійного захворювання
здійснюється відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення. У випадку, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг згідно ст. 24
зазначеного Закону між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Посилаючись на вказані норми ст. 21
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Постанову № 265,
Постанову № 198 та положення Порядку,
зважаючи, що обов'язок відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові,
внаслідок ушкодження здоров'я при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, покладено на Фонд
соціального страхування, позивач
вважає, що саме відповідач повинен
відшкодовувати органу Пенсійного
фонду суми витрат на виплату та
доставку щомісячної державної
адресної допомоги та підвищення до
пенсії.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з даною позицією позивача
та вважає, що позивач по справі
помилково поєднує обов'язок
відповідача щодо відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові, внаслідок
ушкодження його здоров'я при настанні
страхового випадку з обов'язком нести
витрати на виплату та доставку
державної адресної допомоги, а також
поштові видатки.

Норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", що є спеціальними
нормами, які регулюють відносини
державного соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
зокрема стаття 21 вказаного Закону, не
передбачає таких витрат Фонду як
виплата особам, яким призначено пенсії
по інвалідності, щомісячної державної
адресної допомоги та підвищення до
пенсії.

В той же час, пунктом 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом
законодавчі та інші нормативні правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечать цьому Закону.

Також, колегія суддів зазначає, що
Порядок, на який посилається позивач,
не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

Згаданий Порядок (п.2) визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності (крім осіб, зазначених у
пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Тобто, остаточне питання відшкодування
сум вирішується на центральному рівні,
не між сторонами по справі, а
підписання акту звірки є правом сторін.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у
травні 2014 року між позивачем та
відповідачем був підписаний акт
щомісячної звірки витрат по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

У зв'язку з виникненням неузгодженості
у розрахунках позивача до актів та
списків осіб, яким виплачено пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за вищевказаний період
відповідачем було складено таблицю
розбіжностей.

Згідно якої відповідачем не враховано
суму витрат на виплату допомоги на
поховання у розмірі 302,37 грн. (300,00 грн.
сума допомоги на поховання + 2,37 грн.
витрати виплати і доставки пенсії),
оскільки смерть потерпілого не
пов'язана із страховим випадком.

Відповідно до приписів Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціально го страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованій на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконанні частини 8
статті 34 цього Закону, Фонд
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
вії нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.
Відповідно до пункту 11 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.12.2009 року за
№1317 медико-соціальні експертні міські,
районні, міжрайонні комісії визначають
причи ни смерті інваліда або особи,
ступінь втрати працездатності якої
визначенні комісією у відсотках, на
підставі свідоцтва про смерть у разі,
коли законодавством передбачається
надання, пільг членам сім'ї померлого.

Положення пункту 4 Порядку
відшкодуванні Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві ті професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій з інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який по
мер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання яким зобов'язано
відповідача відшкодовувати позивачу
витрати на допомогу на похованні сім'ї
потерпілого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала пен
сію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Так, зокрема, стаття 21 зазначеного
Закону пов'язує виникнення такого
обов'язку у Фонду зі смертю працівника,
а не з отриманням потерпілим, який не
працював, зазначеної вище пенсії.

Враховуючи те, що докази, які
підтверджують причинний зв'язок смерті
ОСОБА_2 з одержаним каліцтвом, не були
надані, а тому у відповідача відсутні
правові підстави для відшкоду вання
понесених позивачем витрат з виплати
допомоги на поховання зазначеної
особи.

Крім того, колегія суддів враховує
висновок, викладений в постанові
Верховного суду України від 30.10.2012 року,
згідно з яким суд дійшов висновку, що
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворю вання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що вимоги позивача є
безпідставними та необґрунтованими, а
тому погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими та не впливають на
правомірність висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Сумської
області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014р.
по справі № 818/2560/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Григоров А.М. Повний текст ухвали
виготовлений 19.12.2014 р.