Справа № 804/14271/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 р. Справа № 804/14271/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калина" про
стягнення заборгованості в сумі 50890, 48
грн.,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2014 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калина" (далі - ТОВ
"Калина", відповідач) про стягнення
податкового боргу: з орендної плати з
юридичних осіб у розмірі 49840, 00 грн. та з
єдиного податку з юридичних осіб у
розмірі 1050, 48 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за результатами аналізу
діяльності ТОВ "Калина" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
встановлено порушення відповідачем ст.
16 Податкового кодексу України.
Податковий борг по підприємству виник
02.03.2014, в результаті несплати
нарахованих податкових зобов'язань з
орендної плати з юридичних осіб, та
станом на звернення до суду склав 50890,48
грн., а саме: з орендної плати з
юридичних осіб - 49840,00 грн., з єдиного
податку з юридичних осіб - 1050,48 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12.09.2014
відкрито провадження по справі №
804/14271/14 та призначено її до розгляду в
судовому засіданні на 02.10.2014.

Позивач, належним чином повідомлений
судом про розгляд справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення
повноважному представнику позивача
ухвали та судової повістки у цій справі
18.09.2014, у судове засідання 02.10.2014 не
з'явився. До суду надійшло клопотання
позивача (вх. № 62342) про розгляд справи
за відсутності представника позивача в
порядку письмового провадження.

Відповідач, належним чином
повідомлений судом про розгляд справи,
що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення
повноважному представнику відповідача
ухвали та судової повістки у цій справі
18.09.2014, у судове засідання 02.10.2014 не
з'явився. Про причини неявки не
повідомив, жодних заяв, клопотань,
заперечень чи доказів по справі до суду
не надав.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України ( далі - КАС України), особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Калина" () зареєстроване 21.01.1994 року
Виконавчим комітетом Криворізької
міської ради Дніпропетровської
області, що підтверджується довідкою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців №1967
станом на 24.11.2006 та свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
Серії А00 №565607, та перебуває на обліку в
Криворізькій південній об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, як платник
податків та зборів.

Судом встановлено, що податковий борг
на суму 50890, 48 грн. виник, у зв'язку з
несплатою відповідачем самостійно
нарахованих податкових зобов'язань, а
саме:

- з орендної плати з юридичних осіб,
згідно податкової декларації з плати
за землю № від 18.02.2014, за період з
02.03.2014 по 30.08.2014 у розмірі 49840,00 грн.;

- по єдиному податку з юридичних осіб,
згідно податкової декларації платника
єдиного податку - юридичної особи
№ від 09.04.2014, (термін сплати 20.05.2014
року) у розмірі 1022,00 грн.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
(далі - ПК України), платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Статтею 206 Земельного кодексу України
передбачено, що використання землі в
Україні є платним.

Статтею 270 ПК України встановлено, що
об'єктами оподаткування є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні; земельні частки (паї),
які перебувають у власності.

У відповідності до пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9
Податкового кодексу Україн, до
загальнодержавних належать такі
податки та збори, зокрема, плата за
землю.

Згідно п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.2 ст. 286 ПК України, платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченомустаттею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями.

ТОВ "Калина" до податкового органу було
подано податкову декларацію із плати
за землю № від 18.02.2014, в якій за
період з 02.03.2014 по 30.08.2014 нараховано до
сплати орендну плата з юридичних осіб в
розмірі 49840 грн., а саме:

- станом на 02.03.2014 не сплачено 2252,50 грн.;

- за період з 30.03.2014 по 30.08.2014 нараховано
по 7931,25 грн. щомісячно з терміном сплати
30.03.2014, 30.04.2014, 30.05.2014, 30.06.2014, 30.07.2014, 30.08.2014
відповідно.

У встановлені строки відповідач не
сплатив самостійно визначені грошові
зобов'язання по орендній платі з
юридичних осіб на загальну суму 49840,00
грн.

Згідно п.п. 36.1., п.п. 36.2. ст. 36 ПК України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України
юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Пунктами 54.1, 54.5, ст. 54 ПК України
передбачено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Якщо
згідно з нормами цієї статті сума
грошового зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

В порушення вищенаведених норм, ТОВ
"Калина" у встановлені строки не
сплатило самостійно визначене грошове
зобов'язання по єдиному податку з
юридичних осіб на загальну суму 1022,00
грн.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України, не
підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в порядку оскарження, але не
сплачене у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня на суму такого
податкового зобов'язання.

В контексті наведених правових норм,
грошове зобов'язання відповідача з
орендної плати з юридичних осіб у
розмірі 49840,00 грн. та по єдиному податку
з юридичних осіб на загальну суму 1022,00
грн. вважається податковим боргом.

У відповідності до п. 59.1 ст. 59 ПК
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

На підставі зазначеної норми,
позивачем була сформована податкова
вимога № 1341-25 від 26.05.2014 на суму 1631,00
грн., яку була вручена директору
підприємства 26.05.2014, що підтверджується
підписом останнього на її корінці,
належним чином засвідчена копія якого
міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п.59.5. ст.59 ПК України у
разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

З наведеного вбачається, що позивачем
вжиті усі заходи для забезпечення
сплати відповідачем податкових
зобов'язань, однак добровільного
погашення останнім податкового боргу
не відбулося.

Відповідно до п. 87.1 ст.87 ПК України
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків з відповідного платежу може
бути здійснена також за рахунок
надміру сплачених сум такого платежу
(без заяви платника) або за рахунок
помилково та/або надміру сплачених сум
з інших платежів (на підставі
відповідної заяви платника) до
відповідних бюджетів.

Згідно пунктів 95.1., 95.2 ст. 95 ПК України
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги. Стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України,
контролюючий орган на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Як встановлено судом, на час розгляду
справи загальна сума заборгованості
відповідача з орендної плати з
юридичних осіб у розмірі 49840, 00 грн. та з
єдиного податку з юридичних осіб у
розмірі 1050, 48 грн., відповідачем у
добровільному порядку не сплачена,
відповідних доказів сплати суду не
надано, а тому підлягає примусовому
стягненню.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України
судові витрати по справі з відповідача
не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 94, 122, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калина" про
стягнення заборгованості в сумі 50890, 48
грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калина" (; 50059, Дніпропетровська область, м.
Кривий Ріг, вул. Грибоєдова, будівля 26)
суму податкового боргу з орендної
плати з юридичних осіб у розмірі 49840
(сорок дев'ять тисяч вісімсот сорок)
грн. 00 коп. на бюджетний рахунок
0022, код платежу 13050200, одержувач:
УДКСУ у Жовтневому районі м. Кривого
Рогу, код 38031627, Банк ГУДКСУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калина" (; 50059, Дніпропетровська область, м.
Кривий Ріг, вул. Грибоєдова, будівля 26)
суму податкового боргу з єдиного
податку з юридичних осіб у розмірі 1 050
(одна тисяча п'ятдесят) грн. 48 коп. на
бюджетний рахунок 0022, код платежу
18050300, одержувач: УДКСУ у Жовтневому
районі м.Кривого Рогу, код 38031627, Банк
ГУДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В.
Царікова