Справа № 815/5647/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5647/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Борцова
С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 11.07.2014
року, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(далі - ФОП ОСОБА_2) звернувся до
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області (далі -
ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області), в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 11.07.2014 р. №
, прийняте ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області та яким позивачу
нараховане грошове зобов'язання з
податку на додану вартість всього у
розмірі 166195 грн.

У своєму позові позивач зазначив та
представник позивача у судовому
засіданні пояснив, що ФОП ОСОБА_2 у
перевіряємому періоді були здійснені
операції з міжнародного перевезення
вантажів, які відповідно до пп. 195.1.3 п.
195.1 ст. 195 Податкового кодексу України
оподатковуються за нульовою ставкою.
При цьому позивач вказує, що
перевезення вважається міжнародним
якщо таке перевезення здійснюється за
єдиним міжнародним перевізним
документом.

Так, ФОП ОСОБА_2 було укладено договори
міжнародного перевезення вантажів
автомобільним транспортом на
замовлення резидентів України ТОВ
«Атрекс-лайн» та ТОВ «Олан-транс».
Підтвердженням виконання зазначених
договорів є акти здачі-прийняття робіт
та міжнародні автомобільні накладні.

Позивач не погоджується з твердженням
ДПІ щодо того, що якщо
транспортно-експедиторські послуги
надаються замовнику-резиденту, то такі
послуги підлягають оподаткуванню
податком на додану вартість на
загальних підставах за основною
ставкою (незалежно від того резидентом
чи нерезидентом надаються такі
послуги), адже це суперечить положенням
Податкового кодексу України та
неодноразовим податковим
консультаціям ДПІ.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги та
обґрунтування адміністративного
позову у повному обсязі і просив
задовольнити адміністративний позов
повністю.

В свою чергу відповідач надав до суду
заперечення (а.с. 116-119), в яких зазначив,
що на підставі п. 77.1, п. 77.4 ст. 77
Податкового кодексу України, Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», наказу ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
16.05.2014 р. № 1095 «Про проведення
документальної планової виїзної
перевірки само зайнятої особи ОСОБА_2»
та плану-графіка проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання на 2 квартал
2014 р., ДПІ у Приморському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області
проведено документальну планову
виїзну перевірку ОСОБА_2, за
результатами якої складено акт
перевірки від 17.06.2014 р. №
3582/15-53-17-1/НОМЕР_2 (а.с. 77-93).

Вищевказаним актом перевірки
встановлено, що згідно наданих
позивачем книги обліку доходів та
витрат за 2012-2013 рр., договорів з ТОВ
«Атрекс-Лайн», з ТОВ «Олан-транс», актів
здачі-прийняття робіт, виписок банку
ОСОБА_2 здійснював міжнародні
перевезення вантажів на замовлення
резидентів України ТОВ «Атрекс-Лайн»
та ТОВ «Олан-транс». Сума отриманих
доходів від операцій з вищевказаними
контрагентами за 2011 р. склала 374874 грн., у
зв'язку з чим позивач з січня 2012 р.
повинен був надати до ДПІ у
Приморському районі м. Одеси
реєстраційну заяву про перехід на
загальну систему оподаткування.

Відповідач зазначає, що відповідно до
вимог пп. «б» п. 185.1 ст. 185, пп. «ж» п. 186.3
ст. 186 Податкового кодексу України, якщо
замовник перевезення вантажів є
резидентом України,
транспортно-експедиторські послуги,
які надаються експедитором (незалежно
від того резидентом чи нерезидентом) є
об'єктом оподаткування ПДВ та
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість на загальних підставах
за основною ставкою - 20%.

З наведених підстав, відповідач вважає
доводи та вимоги само зайнятої особи
ОСОБА_2 необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши представників позивача
та відповідача, дослідивши доводи
адміністративного позову та
заперечень на нього, наявні матеріали
справи та обставини, якими
обґрунтовуються вимоги, докази, якими
вони підтверджуються, встановив
наступні факти та обставини.

З акту перевірки вбачається, що ФОП
ОСОБА_2 отримав свідоцтво про державну
реєстрацію НОМЕР_3, код основного виду
діяльності 49.41 - вантажний
автомобільний транспорт, код
професійного ризику 33.

ФОП ОСОБА_2 є власником рухомого майна,
а саме: 6 вантажних сідловин тягачів та 7
напівпричепів (а.с. 192-202).

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 03.06.2014 р. по 17.06.2014 р. на підставі
п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу
України, Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», наказу ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
16.05.2014 р. № 1095 «Про проведення
документальної планової виїзної
перевірки само зайнятої особи ОСОБА_2»
та плану-графіка проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання на 2 квартал
2014 р., головним державним
ревізором-інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області
Сорочан Т.М., головним державним
ревізором-інспектором відділу
контролю за валютними операціями та
операціями у сфері ЗЕД управління
податкового аудиту ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області Долгініною І.О.,
проведена документальна планова
виїзна перевірка діяльності само
зайнятої особи ОСОБА_2 відповідно до
затвердженого плану перевірки,
наведеного у додатку до акта, за
результатами якої складено акт
перевірки від 17.06.2014 р. №
3582/15-53-17-1/НОМЕР_2 (а.с. 77-93).

Актом перевірки встановлено порушення
ФОП ОСОБА_2, зокрема, п. 181.1 ст. 181, п. 183.4, п.
183.10 ст. 183, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188,
п. 200.1 ст. 200, Наказу ДПА України від
24.12.2010 р. № 1002 «Про затвердження форми
реєстр у виданих та отриманих
податкових накладних та Порядку його
ведення», Наказу ДПА України від 25.01.2011
р. № 41 «Про затвердження форми та
порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», в результаті чого
позивачем занижено податкові
зобов'язання по ПДВ у перевіряємому
періоді на суму 132956 грн., у т.ч.: у лютому
2012 р. на суму ПДВ - 3844 грн., у березні 2012 р.
на суму ПДВ 19373 грн., у квітні 2012 р. на
суму ПДВ 11725 грн., у травні 2012 р. на суму
ПДВ 14385 грн., у червні 2012 р. на суму ПДВ
23416 грн., у серпні 2012 р. на суму ПДВ 7270
грн., у грудні 2012 р. на суму ПДВ 15686 грн., у
травні 2013 р. на суму ПДВ 4123 грн., у липні
2013 р. на суму ПДВ 21386 грн., у серпні 2013 р.
на суму ПДВ 11478 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області прийнято
податкове повідомлення-рішення від
11.07.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на 132956 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) на 33239 грн. (а.с. 8).

Суд зазначає, що правове регулювання
перевезення вантажів здійснюється
відповідно до положень Податкового
кодексу України, глави 32
Господарського кодексу України та
інших законодавчих актів. Відповідно
до ст. 30 Закону України «Про транспорт»
до складу автомобільного транспорту
входять, зокрема, підприємства
автомобільного транспорту, що
здійснюють перевезення пасажирів та
вантажів, рухомий склад автомобільного
транспорту, транспортно-експедиційні
підприємства.

Згідно з пунктом 1 Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року № 363 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 20
лютого 1998 року за № 128/2568), транспортна
послуга - це перевезення вантажів та
комплекс допоміжних операцій, що
пов'язані з доставкою вантажів
автомобільним транспортом.

Відповідно до Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність»
транспортно-експедиторська послуга -
це робота, що безпосередньо пов'язана з
організацією та забезпеченням
перевезень експортного, імпортного,
транзитного або іншого вантажу за
договором транспортного
експедирування, при цьому експедитор
(транспортний експедитор) - це
суб'єкт господарювання, який за
дорученням клієнта за його рахунок
виконує або організовує виконання
транспортно-експедиторських послуг,
визначених договором транспортного
експедирування.

Згідно з положеннями ст. 9
вищевказаного закону перевезення
вантажів супроводжується
товарно-транспортними документами,
складеними мовою міжнародного
спілкування залежно від обраного виду
транспорту або державною мовою, якщо
вантажі перевозяться в Україні. Такими
документами можуть бути: авіаційна
вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна
автомобільна накладна (CMR); накладна
СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of
Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна
відомість (Cargo Manifest); інші документи,
визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при
перевезенні підтверджується єдиним
транспортним документом або
комплектом документів (залізничних,
автомобільних, авіаційних накладних,
коносаментів тощо), які відображають
шлях прямування вантажу від пункту
його відправлення до пункту його
призначення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ФОП ОСОБА_2 (перевізник) було укладено
договори перевезення вантажів
автомобільним транспортом з
наступними контрагентами
(замовниками):

від 01.02.2008 р. з ТОВ «Атрекс-Лайн»,
відповідно до якого перевізник
зобов'язується приймати від замовника
вантажі для перевезення в обсязі,
зазначеному у письмових заявках
замовника, а замовник зобов'язується
надати ці вантажі для перевезення і
оплачувати послуги перевізника
відповідно до умов цього договору (а.с.
95-97);

від 01.11.2007 р. № 25 з ТОВ «Олан-Транс»,
відповідно до якого замовник залучає
перевізника для перевезення вантажів у
міжнародному та міжміському
сполученні по Україні. Перевізник
здійснює перевезення вантажів, наданих
замовником, а замовник оплачує послуги
перевізника (а.с. 98-99).

Виконання вищевказаних договорів
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та міжнародними автомобільними
накладними, оформленими належним чином
та наявними в матеріалах справи.

Позивач до вказаних операцій
застосував нульову ставку ПДВ, з
приводу чого і виник спір.

Вирішуючи зазначену справу суд
зазначає, що відповідно до ст. 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до ст. 186
цього Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно з положеннями ст.ст. 193, 194
Податкового кодексу України ставки
податку встановлюються від бази
оподаткування в таких розмірах: а) 20
відсотків; б) 0 відсотків; в) 7 відсотків
по операціях з: постачання на митній
території України та ввезення на митну
територію України лікарських засобів,
дозволених для виробництва і
застосування в Україні та внесених до
Державного реєстру лікарських засобів,
а також медичних виробів за переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України; постачання на митній
території України та ввезення на митну
територію України лікарських засобів,
медичних виробів та/або медичного
обладнання, дозволених для
застосування у межах клінічних
випробувань, дозвіл на проведення яких
надано центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сфері охорони
здоров'я".

Операції, зазначені у статті 185 цього
Кодексу, крім операцій, що не є об'єктом
оподаткування, звільнених від
оподаткування, та операцій, до яких
застосовується нульова ставка та 7
відсотків, оподатковуються за ставкою,
зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1
статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Податок становить 20 відсотків, 7
відсотків бази оподаткування та
додається до ціни товарів/послуг.

Аналізуючи вищенаведені норми
Податкового кодексу України, судом
встановлено, що об'єкти оподаткування,
визначені відповідними нормами
Кодексу, за винятком операцій,
звільнених від оподаткування, та
операцій, до яких застосовується
нульова ставка, оподатковуються за
ставкою 20 відсотків.

Відповідно до пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195
Податкового кодексу України за
нульовою ставкою оподатковуються
операції, зокрема, з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Для цілей цього підпункту перевезення
вважається міжнародним, якщо таке
перевезення здійснюється за єдиним
міжнародним перевізним документом.

Судом встановлено, що відповідно до
умов укладених договорів перевезення
вантажів автомобільним транспортом
ФОП ОСОБА_2 зобов'язувався здійснити
перевезення вантажів ТОВ «Атрекс-Лайн»
та ТОВ «Олан-Транс». Після здійснення
перевезення вантажу між перевізником
та контрагентами складалися акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
міжнародні товарно-транспортні
накладні (CMR), тобто позивач виступав
безпосередньо як виконавець договору,
що здійснює перевезення вантажів.
Виходячи з аналізу вищенаведених
положень Податкового кодексу України
право на застосування нульової ставки
ПДВ має платник, який безпосередньо
надає транспорті послуги з
міжнародного перевезення пасажирів та
вантажів.

Така думка викладена в постанові
Верховного Суду України від 17.12.2013 р. по
справі № 21-439а13, де Верховний Суд
України дійшов висновку про те, при
експорті товарів та супутніх такому
товару послуг ставка податку становить
нуль відсотків до бази оподаткування
поставки транспортних послуг
залізничним, автомобільним, морським
та річковим транспортом по перевезенню
пасажирів, багажу, вантажобагажу
(товаробагажу) та вантажу за межами
державного кордону України, а саме: від
пункту за межами державного кордону
України до пункту знаходження
зовнішнього митного контролю України;
від пункту знаходження зовнішнього
митного контролю України до пункту за
межами державного кордону України; між
пунктами за межами державного кордону
України, а також авіаційним
транспортом: від пункту за межами
державного кордону України до пункту
проведення митних процедур з пропуску
пасажирів, багажу, вантажобагажу
(товаробагажу) та вантажу через митний
кордон на митну територію України
(включаючи внутрішні митниці); від
пункту проведення митних процедур з
пропуску пасажирів, багажу,
вантажобагажу (товаробагажу) та
вантажу через митний кордон за межі
митного кордону України (включаючи
внутрішні митниці) до пункту за межами
державного кордону України; між
пунктами за межами митного кордону
України.

У разі якщо надання транспортних
послуг здійснюється у вигляді
брокерських, агентських, комісійних
операцій з транспортними квитками,
проїзними документами, укладання
договорів або рахунків на
транспортування пасажирів чи вантажів
довіреною особою перевізника, операції
з таких послуг відповідно до абзацу
другого підпункту 6.2.4 пункту 6.2 статті 6
Закону 168/97-ВР оподатковуються за
повною ставкою.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла
висновку, що право на застосування
нульової ставки ПДВ має платник, який
безпосередньо надає транспорті
послуги з міжнародного перевезення
пасажирів та вантажів, тобто нульова
ставка ПДВ, встановлена для
перевізника, не поширюється на послуги,
які надає експедитор.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи відсутність доказів на
підтвердження обставин, на які
посилається відповідач, суб'єктивний
та оціночний характер доводів, якими це
підтверджується, суд вважає
безпідставним висновок відповідача,
викладений в акті перевірки від 17.06.2014
р. № 3582/15-53-17-1/НОМЕР_2. Відтак, скасуванню
підлягає і податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
11.07.2014 р. № .

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
11.07.2014 року №.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений
та підписаний суддею 22 грудня 2014 року.

Суддя
П.П. Марин