Справа № 2а-1216/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
Справа № 9104/1028/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради на
постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради про
визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.2011 року позивач звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради, в
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити з врахуванням виплачених сум
одноразову компенсацію як сім'ї, яка
втратила годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, в розмірі
60 мінімальних заробітних плат в
порядку, визначеному ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та з врахуванням Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік».

Позивач свої позовні вимоги мотивувала
тим, що її чоловік був учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, смерть якого
пов'язана з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС. Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразова компенсація сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою,
виплачується в розмірі - 60 мінімальних
заробітних плат. Розмір нарахованої та
виплаченої компенсації є значно меншим
ніж передбачено ч. 1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що в свою
чергу є порушенням конституційних прав
та свобод позивача.

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області постановою від 15
липня 2011 року позов задовольнив
частково.

Визнав дії управління праці і
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради щодо нарахування ОСОБА_1
одноразової компенсації у зв'язку з
втратою годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою в сумі 7 586
три. відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20.04.2007 року №649
«Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язав управління праці і
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради провести нарахування
ОСОБА_1 одноразової компенсації у
зв'язку з втратою годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії
Чорнобильській АЕС, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою. в розмірі 60 мінімальних
заробітних плат, встановлених Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" станом на 01 січня 2010 року з
урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні ренти позовних вимог
відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради оскаржило його в
апеляційному порядку, оскільки вважає,
що постанова прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
виплата оспорюваної компенсації
здійснюється в порядку, встановленому
Постановою КМУ від 20.04.2007 року № 649 «Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, вказує про те, що позивачка
отримала першу частину компенсації
17.11.2010 року, а відтак, звернувшись до
суду з адміністративним позовом 14.06.2011
року пропустила строк шестимісячний
строк звернення до суду за захистом
прав, свобод і інтересів.

Враховуючи викладене, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог повністю.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подану апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
чоловік позивачки ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_1
ОСОБА_2 було надано учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Відповідно до експертного висновку
Центральної міжвідомчої експертної
комісії по встановленню причинного
зв'язку хвороб, що привели до
інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання ті інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, захворювання, яке
привело до смерті ОСОБА_2 пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.12).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою
виплачується одноразова компенсація.
Розмір такої компенсації становить 60
мінімальних заробітних плат. Виплата
здійснюється з мінімальної заробітної
плати, яка склалася на момент втрати
годувальника.

Згідно із підпунктом 11 пункту 28 розділу
2 Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в наступній
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни,
внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу 2
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вирішуючи цей спір, суд першої
інстанції, з огляду на загальні засади
пріоритету законів над підзаконними
нормативними актами, обґрунтовано
виходив з того, що при визначенні
розміру одноразової компенсації
застосуванню підлягає саме стаття 48
Закону № 796-ХІІ, а не положення
постанови Кабінету Міністрів України,
якою керувався відповідач, оскільки
така істотно звужує обсяг установлених
законом прав позивача, та правильно
поклали обов'язок щодо такої виплати на
УПФ.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції дійшов
законного та обґрунтованого висновку
про те, що позивач має право на
отримання одноразової компенсації
сім'ям, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, з врахуванням проведених
виплат.

Згідно з Положенням про Міністерство
праці та соціальної політики України,
затвердженим указом Президента
України від 30.08.2000 року за № 1035/2000,
Міністерство праці України є головним
органом у системі органів виконавчої
влади із забезпечення реалізації
державної політики у сфері соціального
захисту населення і соціального
обслуговування населення та згідно з
ст. 22 Бюджетного кодексу України є
головним розпорядником бюджетних
коштів. Крім того, Міністерство праці
та соціальної політики України
відповідно до покладених на нього
завдань здійснює в межах свої
повноважень контроль за додержанням
законодавства щодо надання пільг, та
забезпечує через систему
підпорядкованих йому органів
реалізацію прав громадян на соціальний
захист шляхом своєчасного та адресного
надання соціальної допомоги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що саме на
управління праці та соціального
захисту населення покладено обов'язок
проводити нарахування (перерахунок) і
виплату одноразової компенсації
сім'ям, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, та що саме управління
праці та соціального захисту населення
є належним відповідачем по справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
суди не вправі нараховувати суми
спірної допомоги, оскільки відповідний
обов'язок покладено на управління
праці та соціального захисту
населення.

Таким чином, вказавши про
неправомірність дій відповідача щодо
виплати ОСОБА_1 одноразової
компенсації у зв'язку з втратою
годувальника в розмірі 7586 грн., судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно із ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

Водночас, колегія суддів також вважає
за необхідне наголосити, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату передбаченої Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразової компенсації, не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (Рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Апеляційний суд не бере до уваги
покликання апелянта на пропуск
позивачем строку звернення до суду з
позовною заявою з огляду на наступне.

Право звернення до суду є невід'ємним
особистим правом, яке реалізовується
особою в порядку, встановленому КАС
України. Способом реалізації цього
права є звернення зацікавленої особи з
позовом до суду. У свою чергу, звернення
до суду з позовом є підставою для
виникнення процесуальних відносин,
пов'язаних з вирішенням спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 КАС України
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожному
гарантується право на захист його прав,
свобод та інтересів незалежним і
неупередженим судом.

Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради у
відповіді на звернення позивачки
вказало про те, що ОСОБА_1 в листопаді 2010
року була нарахована компенсація в
розмірі 7586 грн. 17.11.2010 року через
поштове відділення зв'язку позивачу
було виплачено 520 грн, 31.12.2010 року - 4519
грн., а 20.01.2011 року - 2547 грн.

Таким чином, враховуючи, що останню
виплату одноразової компенсації було
здійснено 20.01.2011 року, то звернувшись до
суду з адміністративним позовом 15.06.2011
року позивач не пропустила
шестимісячний строк звернення до суду,
передбачений ч.2 ст.99 КАС України.

Такі висновки колегії суддів
кореспондуються з конституційною
нормою доступу до правосуддя, зокрема
ст. 55 Конституції України, якою
встановлено, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення по суті прийнято
правильно, але із помилковим
застосуванням норм процесуального
права, а тому в силу ст. 201 КАС України
оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради задовольнити частково.

Постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15 липня 2011 року у справі №
2а-1216/11 - змінити, виклавши резолютивну
частину в наступній редакції:

«Визнати неправомірними дії
управління праці і соціального захисту
населення виконавчого комітету
Мукачівської міської ради щодо відмови
у нарахуванні та виплаті невиплати
ОСОБА_1 одноразової компенсації сім'ям,
які втратили годувальника з числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, в розмірі
передбаченому ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління праці і
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради провести нарахування
ОСОБА_1 одноразової компенсації у
зв'язку з втратою годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії
Чорнобильській АЕС, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською катастрофою
в розмірі 60 мінімальних заробітних
плат, з урахуванням раніше виплачених
сум.»

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М.
Довгополов