Справа № 810/6665/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року 810/6665/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної служби
охорони при Головному управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області, третя особа:
Управління Пенсійного фонду України у
місті Ірпені Київської області про
визнання про визнання протиправним
рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Управління
Державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області,
третя особа: Управління Пенсійного
фонду України у місті Ірпені Київської
області про визнання протиправним
рішення-відповідь Управління
Державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області від
12.11.2014 року № Б-245 щодо відмови у
перерахунку заробітної плати,
зобов'язання Управління Державної
служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області
провести перерахунок заробітної плати
ОСОБА_1.

Позивач зазначав, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, що підтверджується копією
посвідчення, інвалід ІІ групи,
захворювання якого пов'язане з
виконанням службових обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що відповідачем не враховано фактично
одержану суму заробітної плати,
отриманої ним під час перебування у
зоні ЧАЄС. З таких підстав просив суд
позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не
з'явився, але надав суду клопотання про
розгляд справи без його участі в
порядку письмового провадження

Представник відповідача в судове
засідання не прибув. Надав суду
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що прийнятті рішення про
відмову у перерахунку заробітної
плати, посадові особи Управління
Державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області
діяли в межах, на підставі та у спосіб
передбачений законодавством України.
Також просив здійснювати розгляд
справи у порядку письмового
провадження.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, про причини неявки
суд не повідомив.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні в разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає
за можливе розглядати справу в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
врахувавши норми закону, які діяли на
момент виникнення правовідносин між
сторонами, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Cудом встановлено, що 26 квітня 1986
року близько четвертої години ранку,
позивача було направлено в
спецвідрядження у складі групи
Ірпінського МВВС по збору за сигналом
"Тривога" у зону відчуження м. Прип'ять
для ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

26, 27 квітня 1986 року позивач
виконував роботу по охороні
громадського порядку та охороні та
евакуації населення м. Прип'ять,
охороні матеріальних цінностей та
охороні громадського порядку після
проведення евакуації.

Внаслідок ряду захворювань,
пов'язаних з виконанням службових
обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
йому встановлено 2 групу інвалідності з
втратою 80% працездатності, про що
свідчить довідка МСЕК, копія якої
знаходиться у матеріалах справи.
Відповідно являється учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС категорії - 1.

Перебуває на обліку в УПФУ м.
Ірпінь Київської області та отримує
пенсію по 2 групі інвалідності
внаслідок захворювання пов'язаного з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
призначену в розмірі відшкодування
фактичних збитків відповідно до ст. ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

У зв'язку з прийняттям Постанови
Кабінету Міністрів України від 23.10.2011 р.
№ 1210, позивач вернувся з письмовою
заявою до Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України в Київській
області з проханням провести йому
перерахунок заробітної плати за 26-27
квітня за виконання роботи в м. Прип'ять
з урахуванням фактично
відпрацьованого часу та надати
відповідну довідку для перерахунку
пенсії.

Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України в Київській
області листом відмовило йому в
проведенні перерахунку заробітної
плати за роботу в зоні ЧАЕС,
посилаючись на відсутність підстав для
такого перерахунку.

Позивач вважає, що відмова
відповідача в проведенні перерахунку
заробітної плати за виконання роботи в
зоні небезпеки " 3" м. Прип'ять 26-27.04.1986 p.,
приведення довідки про заробітну плату
до розміру фактичних виплат та виплат
які повинні бути донараховані згідно з
розсекреченими урядовими актами,
приводить до неправомірного заниження
отримуваних ним пенсійних виплат.

Пенсія йому нараховується і
виплачується із заробітку в зоні ЧАЕС в
розмірі 45 крб. (26- 27.04.1986 р.) і є
необґрунтовано занижена діями
Відповідача - відмовою в проведенні
перерахунку заробітної плати за період
роботи в зоні відчуження та відмовою
від внесення фактично виплачених
грошових коштів в довідку про зарплату

Не погоджуючи з рішенням і діями
відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що склалися між
сторонами, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення, визначені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 70 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», громадяни,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, мають право
захищати у відповідних державних,
судових органах, зокрема, свої законні
інтереси.

Відповідності до ст. 54 ЗУ "Про
соціальний статус і соціальних захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, за бажанням
осіб можуть призначатися виходячи із
заробітної плати, одержаної за роботу у
зоні відчуження в 1986-1990 року, у розмірі
відшкодування фактичних збитків.

01.01.2012 року набрала чинності
Постанова Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
затверджено порядок обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Порядок визначає механізм
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до ст. ст. 54, 57 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Пунктом 7 Порядку передбачено, що
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210 "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", що пенсії призваних на
військові збори військовозобов'язаних,
які приймали участь в ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та працювали у зоні відчуження в 1986-1990
роках, призначаються виходячи із
заробітної плати, яку вони одержували
за основним місцем роботи, з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу у зоні відчуження, характеру
виконуваної роботи, місця і тривалості
робочого дня (незалежно від періоду
проведення розрахунку оплати праці за
умови, якщо такий розрахунок проведено
на підставі первинних документів про
місце роботи і тривалість робочого дня
згідно із сумарною кратністю оплати
праці, встановленою у відповідні
періоди за зонами небезпеки: у III зоні -
5, - 4, I - 3). При цьому, в усіх випадках
заробітна плата для розрахунку пенсії
не повинна бути нижчою від фактично
одержаної суми у зазначений період.

Зони небезпеки визначались
відповідно до радіаційної ситуації в
місцях виконання робіт із ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС за
показниками потужності експозиційної
дози. Держкомгідромету СРСР було
доручено двічі на місяць станом на 1 та
15 числа забезпечувати Урядову комісію
інформацією про радіаційну ситуацію на
зазначених територіях. Рішення щодо
віднесення населених пунктів або
виробничих об'єктів до зони небезпеки
приймались Урядовою комісією (від
07.08.1986 № 87, від 19.08.1986 № 108, від 18.09.1986
№ 173 та від 05.01.1987 № 339).

При виконанні робіт з ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках
залежно від потужності експозиційної
дози територію зони відчуження було
поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та
зону особливого контролю.

До зони небезпеки № 3 належали
території з рівнями іонізуючого
випромінення від 100 млР/год і вище, до
зони небезпеки № 2 - від 20 млР/год до 100
млр/год, до зони небезпеки № 1 - від 5
млР/год до 20 млР/год, до зони особливого
контролю - від 2 млР/год до 5 млР/год .

У листі Міністерства праці та
соціальної політики України від 13
квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 "Про оплату
праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990
років осіб, які виконували роботи,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС і запобіганням
забрудненню навколишнього середовища"
зазначено, що листом Держкомпраці УРСР
від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено,
що Рада Міністрів СРСР зняла гриф
"секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156,
Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05
червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №
1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року
№ 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс.
Повідомлялось також, що
розсекречуються прийняті до виконання
постанови Ради Міністрів УРСР від 8
травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р.
№207-7, розпорядження Ради Міністрів
УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16
грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р.
№12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими
доводились зазначені рішення Ради
Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986
року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від
16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986
року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф
секретності з низки інших нормативних
актів, пов'язаних з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів
СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення,
працівників підприємств, організацій і
установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобігання забрудненню навколишнього
середовища" від 5 жовтня 1986 року № 665-195
передбачає встановлення за
працівниками, направленими для
виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобігання
забрудненню навколишнього середовища,
збереження середньої заробітної
плати.

Оплата праці робітників і
службовців (відряджених у зону ЧАЕС та
призваних на військові збори), за якими
відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним місцем роботи
середньомісячна заробітна плата,
відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 1 постанови Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий
пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР
і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195)
провадилась у III, II, I зонах небезпеки у
4-кратному, 3-кратному та 2-кратному
розмірі (із врахуванням 100 % тарифної
ставки), понад середньомісячну
заробітну плату, виходячи з тарифної
ставки, встановленої за основним
місцем роботи.

Місто Прип'ять відповідно до рішення
Урядової комісії від 07.08.1986 року
віднесено квітень 1986 року до третьої
зони небезпеки.

Відповідно до постанови Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р.
№665-195 "Про оплату праці і матеріальне
забезпечення працівників підприємств,
організацій і установ, які виконували
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища" (постанова
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 р. № 207-7) оплата праці
працівників підприємств, організацій і
установ (надалі - підприємств),
розташованих у зоні ЧАЕС, які
виконували роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
повинна провадитись з дня аварії в
розмірах, передбачених розпорядженням
Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. №
964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-,
3-кратному розмірах в порівнянні з
нормами, встановленими діючим
законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986
року № 524-156 "Про умови оплати праці й
матеріального забезпечення
працівників підприємств і організацій
зони Чорнобильської АЕС" передбачено
підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) працівників підприємств і
організацій, безпосередньо зайнятим на
роботах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК
КПРС, Президії Верховної Ради СРСР,
Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07
травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови
Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від
05 червня 1986 року, пункту 1 постанови
Ради Міністрів УРСР і Української
республіканської Ради професійних
Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року,
оплата за роботу у зонах небезпеки
провадитися з урахуванням кратності
зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою
Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС
від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43
встановлено, що працівникам,
безпосередньо зайнятим на роботах по
усуненню наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, премії, заохочення
й винагороди нараховувати відповідно
до діючих положень на збільшені, згідно
п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156
тарифні ставки (відрядні розцінки) і
посадові оклади.

Постановою Ради Міністрів СРСР і
Всесоюзної центральної ради
Профспілок від 05 червня 1986 року № 665-195
«Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій
та установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
запобіганням забруднення
навколишнього середовища» (п.5)
(постанова Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7)
було дозволено підприємствам залучати
працівників на роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у
зоні відчуження і запобіганням
забрудненню навколишнього середовища,
у вихідні і святкові дні з оплатою у
подвійному розмірі .

Оплата роботи у зоні відчуження у
святкові дні (частина друга статті 73) та
у вихідні дні провадилась за правилами
статті 107 КЗпП Української РСР ( 322-08 ) за
фактично відпрацьовані у святковий чи
вихідний день години, із застосуванням
показників кратності, зокрема,
відрядникам - за подвійними відрядними
розцінками.

Відповідно до статей 67, 68 КЗпП
Української РСР загальним вихідним
днем є неділя.

Як було зазначено, позивач з 26.04.1986 по
27.04.1986 брав участь у заходах з
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС. При цьому 27.04.1986 -
неділя - вихідний день.

Відповідно до розрахунків, зазначених
у вказаній довідці, відповідачем при
розрахунку оплати праці за дні роботи в
зоні відчуження не враховано
подвійного розміру окладу, виплаченого
позивачу, заробітної плати за квітень
1986 року з врахуванням кратності,
подвійний розмір оплати за роботу у
вихідний день, добові за відрядження, а
також одноразову грошову допомогу.

Статтею 3 Закону України «Про
правонаступництво України»
передбачено, що закони та інші
нормативні акти відповідних установ
СРСР діють на території України,
оскільки вони не суперечать законам
України, прийнятим після проголошення
незалежності України.

Згідно зі статтею 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до листа Мінпраці.
Мінчорнобиля та Мінфіну України від
29.10.1992 року №09-3751/1032/Зк/13-412/308 в разі,
якщо робота в зоні відчуження оплачена
невірно, без врахування урядових
рішень, то повинен бути здійснений
перерахунок заробітної плати згідно
законодавства. При цьому, визначена
таким чином заробітна плата не
індексується, не виплачується, а тільки
враховується при нарахуванні пенсії.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від
09.06.1995 року №224/8.13 передбачено, що
підприємства і організації в разі
неправильної оплати праці в зоні
відчуження повинні зробити
перерахунок заробітної плати особам,
які в 1986-1987 роках брали участь у роботах
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

За таких обставин, враховуючи
доведення роботи позивачем в зоні
відчуження протягом 1 вихідного дня,
суд вважає, що позивачу необхідно
зробити перерахунок заробітної плати,
оскільки його робота за період
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС повинна бути
оплачена із врахуванням зазначених
вище постанов, котрі регламентують
порядок оплати праці робітників та
службовців, що повинна бути підвищена
на 100 %, тобто вдвічі, а також подвійною
оплатою за роботу у вихідний день, отже
позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним
рішення-відповідь Управління
Державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області від
12.11.2014 року № Б-245 щодо відмови у
перерахунку заробітної плати та видачі
ОСОБА_1 довідки про заробітну плату за
роботу в зоні відчуження з 26.04.1986 по
27.04.1986.

3. Зобов'язати Управління Державної
служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області
провести перерахунок заробітної плати
ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
з 26.04.1986р. по 27.04.1986р. та видати
відповідну довідку для пред'явлення до
органів Управління Пенсійного фонду
України для нарахування пенсії із
зазначенням подвійного розміру
посадового окладу, заробітної плати за
квітень 1986 року з врахуванням
кратності, подвійного розміру оплати
за роботу у вихідний день, добових за
відрядження, а також одноразової
грошової допомоги.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.