Справа № 750/9293/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/9293/14
Головуючий у 1-й інстанції: Супрун
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 22
жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до
Деснянського районного суду м.
Чернігова з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
про визнання протиправним та
скасування розпорядження щодо
переведення його з 25 лютого 2012 року на
пенсію по інвалідності 3 групи,
внаслідок загального захворювання, з
пенсії по інвалідності 3 групи,
внаслідок захворювання, пов'язаного з
впливом наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, та проведення
відповідного перерахунку пенсійних
виплат; визнання протиправними дій
щодо виплати йому пенсії по
інвалідності 3 групи загального
захворювання на підставі акту огляд у
МСЕК до довідки МСЕ-ЧНВ № 205820 від 2
квітня 2012 року з 25 лютого 2012 року до 27
січня 2014 року; зобов'язання здійснити
відповідні перерахунок і виплати
пенсії по інвалідності 3 групи,
внаслідок захворювання, пов'язаного з
впливом наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, відповідно до ст.
ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 25 лютого 2012
року до 27 січня 2014 року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 22 жовтня 2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що оскаржуване судове
рішення є незаконним, необґрунтованим
та прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачу з 26.08.2008 була встановлена
третя група інвалідності, загальне
захворювання.

У зв'язку з захворюванням на променеву
хворобу (рак щитовидної залози) та
втратою працездатності, 11.10.2008 лікарі
Чернігівської обласної
спеціалізованої
лікарсько-консультативної комісії по
встановленню причинного зв'язку
хвороб, інвалідності і смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
ЧАЕС при комунальному
лікувально-профілактичному закладі
«Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення» встановили причинний
зв'язок захворювання позивача
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС, після чого позивач по 25.02.2014
отримував пенсію по 3-й групі
інвалідності внаслідок захворювання,
пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС.
Відповідно до витягу із акту огляду у
МСЕК від 22.10.2008 позивачеві встановлено 3
групу інвалідності внаслідок
захворювання, пов'язаного із впливом
аварії на ЧАЕС, безстроково.

11.11.2008 ОСОБА_2 видано посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

З 25.02.2012 позивача переведено на пенсію
по 3 групі інвалідності внаслідок
загального захворювання, підставою для
чого стало те, що згідно витягу із акту
огляду у МСЕК до довідки Сер. МСЕ-ЧНВ №
205820 від 02.04.2012 ОСОБА_2 встановлено 3
групу інвалідності внаслідок
загального захворювання з 25.02.2012,
безстроково.

Крім того, протоколом № 5 від 21 травня
2012 року обласною комісією зі
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, при Чернігівській ОДА
прийнято рішення про вилучення у
ОСОБА_2 посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС
категорії 1 серії НОМЕР_1 та вкладки
НОМЕР_2 виданих 11.11.2008.

Разом з тим, експертним висновком
Центральної міжвідомчої експертної
комісії МОЗ та МНС України від 27.01.2014 №
3130-8686 підтверджено зв'язок
захворювання у ОСОБА_2 з впливом аварії
на ЧАЕС.

Згідно довідки МСЕК № 004266 позивачу
встановлено з 27.01.2014 третю групу
інвалідності, захворювання, пов'язане з
впливом аварії на ЧАЕС, безтерміново.

Відповідачем здійснений перерахунок
пенсії позивача з 27.01.2014, згідно
розпорядження № 821538 від 08.10.2014.

В зв'язку з тим, що відповідачем було
відмовлено позивачеві у перерахунку та
виплаті пенсії згідно Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яку він
отримував до порушення його прав, з
25.02.2012 по 26.01.2014, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» залежно від ступеня
втрати працездатності визначено три
групи інвалідності. Причина, група, час
настання інвалідності, строк, на який
встановлюється інвалідність,
визначаються органом
медико-соціальної експертизи згідно із
законодавством. Органи Пенсійного
фонду та застрахована особа мають
право в установленому законом порядку
оскаржити рішення органів
медико-соціальної експертизи.

Згідно ст.34 даного Закону, пенсія по
інвалідності призначається на весь
строк встановлення інвалідності.
Інвалідам, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 цього Закону,
пенсії по інвалідності призначаються
довічно. Повторний огляд цих інвалідів
провадиться тільки за їх заявою.

Відповідно до п.2 ст.9 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є потерпілі
від Чорнобильської катастрофи -
громадяни, включаючи дітей, які зазнали
впливу радіоактивного опромінення
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до ст.12
вищезазначеного Закону причинний
зв'язок між захворюванням, пов'язаним з
Чорнобильською катастрофою, частковою
або повною втратою працездатності
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, і
Чорнобильською катастрофою визнається
встановленим (незалежно від наявності
дозиметричних показників чи їх
відсутності), якщо його підтверджено
під час стаціонарного обстеження
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи уповноваженою медичною
комісією не нижче обласного рівня або
спеціалізованими медичними установами
Міністерства оборони України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, які мають
ліцензію центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони здоров'я.
Неповнолітнім дітям, зазначеним у
статті 27 цього Закону, в разі
захворювання причинний зв'язок
інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи
встановлюється відповідно до частини
першої цієї статті. На встановлення
причинного зв'язку між погіршенням
стану здоров'я і встановленням
інвалідності та наслідками
Чорнобильської катастрофи мають право
особи, яким після досягнення
повноліття не буде надано відповідно
до частини першої статті 11 цього Закону
статусу потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, з числа: зазначених у
пункті 2 статті 27 цього Закону;
народжених після 26 квітня 1986 року від
батька, який на час настання вагітності
матері мав підстави належати до 1 або 2
категорії постраждалих, або матір'ю,
яка на час настання вагітності або під
час вагітності мала підстави належати
до 1 або 2 категорії постраждалих;
хворих на рак щитовидної залози.

Законом, який визначає основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення є Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської
катастрофи - громадяни, включаючи
дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Частини 1 ст.46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, закріплені в Законі
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів
справи, постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року у справі № 825/977/14, яка
набрала законної сили, за позовом
ОСОБА_2 до Чернігівської обласної
державної адміністрації, за участю
третіх осіб на стороні відповідача, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору - управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради, управління Пенсійного Фонду
України в м. Чернігові про визнання
протиправним та скасування рішення,
визнано протиправним та скасовано
рішення обласної комісії зі
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській обласній
державній адміністрації, викладене в
протоколі № 5 від 21 травня 2012 року (зі
змінами від 27 вересня 2013 року) про
встановлення факту необґрунтованої
видачі та вилучення у позивача
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1 серії НОМЕР_1 та вкладки
НОМЕР_2 виданих 11 листопада 2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що з огляду на скасування
постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року по справі № 825/977/14 рішення
обласної комісії зі встановлення
статусу громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
при Чернігівській обласній державній
адміністрації про встановлення факту
необґрунтованої видачі та вилучення у
позивача посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1 та
вкладки НОМЕР_2, виданих 11 листопада 2008
року, що підтверджує статус позивача,
як особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи (1
категорії), позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої та
не дають підстави вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального та
права, які регулюють спірні
правовідносини, та процесуального
права.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги
підлягають залишенню без задоволення,
а постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
- залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 22 жовтня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Ю.А. Ісаєнко

Судді:

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.