Справа № 826/15409/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року м. Київ
К/800/15473/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.,

Суддів
Борисенко І.В.

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.11.2013

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.02.2014

у справі № 826/15409/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Страхова компанія
"Наста"

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними дій та
скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.11.2013, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.02.2014,
позовні вимоги задоволено частково:
визнано протиправною та скасовано
податкову вимогу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 11.09.2013 № 2875-19; визнано
протиправним та скасовано рішення
відповідача про опис майна в податкову
заставу від 11.09.2013; в задоволенні решти
позову відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 12.09.2013 позивачем було
отримано податкову вимогу ДПІ у
Шевченківському районі форми «Ю» від
11.09.2013 № 2875-19, в якій зазначено, що
станом на 10.09.2013 сума податкового боргу
ТДВ «СК «Наста» за узгодженими
грошовими зобов'язаннями становить 226
723,21 грн., у тому числі, за основним
платежем - 225238,01 грн., пеня - 1 485,20 грн.

Крім того, зазначена вимога містила
попередження про те, що починаючи з
27.04.2013 на будь-яке майно платника
податків, яке перебуває у його
власності (господарському віданні або
оперативному управлінні) і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу, а також на інше
майно, на яке платник податків набуде
прав власності у майбутньому,
розповсюджується право податкової
застави, а на суму податкового боргу
нараховується пеня та штрафи,
визначені Податковим кодексом України;
органом державної податкової служби
буде здійснено опис майна у податкову
заставу.

Також, встановлено, що 12.09.2013 ТДВ «СК
«Наста» було отримано рішення
№579/26-59-11-04-12/15 від 11.09.2013 про опис майна у
податкову заставу.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового
кодексу України визначено, що
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю (у тому
числі в разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця.

При цьому, відповідно до абз. 2 п. 2
підрозділу 4 розділу ХХ Податкового
кодексу платники податку на прибуток
підприємств, які починаючи з 2013 року
подають річну податкову декларацію
відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього
Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013
року авансовий внесок з цього податку у
розмірі 1/9 податку на прибуток,
нарахованого у податковій звітності за
дев'ять місяців 2012 року, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Аналізуючи вказані норми, суди обох
інстанцій вірно зазначили, що авансові
внески повинні сплачуватися протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім днем звітного (податкового)
місяця у січні-лютому 2013 року, тобто, до
20.02.2013 за січень 2013 року та до 20.03.2013 за
лютий 2013 року. В той час, як у подальшому
авансові внески повинні сплачуватися
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, тобто, до 10 числа
наступного за звітним місяця.

Судами встановлено, а матеріалами
справи підтверджено, що згідно
податкової звітності позивача за 12
місяців 2012 року визначено авансовий
внесок (1/12 нарахованої до сплати суми
податку на прибуток за звітний
податковий рік) у розмірі 217 517,00 грн., що
підлягає сплаті щомісячно у березні -
грудні 2013 року та січні-лютому 2014 року,
що свідчить про те, що позивач,
сплачуючи авансові внески з податку на
прибуток у відповідності до зазначених
вище строків, діяв у відповідності до
приписів чинного податкового
законодавства.

З урахуванням наведеного, а також того,
що у відповідності із п. 59.1 ст. 59
Податкового кодексу України, податкова
вимога надсилається органом державної
податкової служби виключно у випадку
несплати платником податків
узгодженого податкового зобов'язання,
суди дійшли вірного висновку про
необхідність скасування вимоги від
11.09.2013 №2875-19.

Крім того, згідно пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89
Податкового кодексу України, право
податкової застави виникає у разі
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку.

Отже, оскільки позивачем не допущено
несвоєчасної сплати самостійно
узгодженої суми авансових внесків з
податку на прибуток підприємств, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
вірного висновку про те, що у
відповідача були відсутні підстави для
прийняття спірного рішення про опис
майна в податкову заставу від 11.09.2013.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судом апеляційної
інстанції.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів, не
встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.11.2013 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.02.2014
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль