Справа № 164/1595/14-а 2-а/164/31/2014
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
Справа №
9108/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Довга О.І.,

суддів
Кузьмича С.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 19 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про стягнення виплат ,

ВСТАНОВИВ :

08.09.2014р. позивач звернувся в суд з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області (далі - Управління),
просив визнати протиправною
бездіяльність Управління щодо
ненарахування та невиплати визначених
ст.50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, а також
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
тобто прожиткового мінімуму для осіб,
що втратили працездатність, за період з
08 березня 2014 року.Також просив
нарахувати та призначити доплату до
пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення в розмірі
двох мінімальних заробітних плат.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 19.09.2014р.
прийнятою в порядку скороченого
провадження позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Управління подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
позивач отримує пенсію у розмірах
визначених постановою Кабінет
Міністрів України від 28.12.2011р. №1381 із
врахуванням постанови Кабінет
Міністрів України від 25.03.2014р. №112, та що
Управління не може вийти за межі
бюджетних призначень, економічну
ситуацію. Крім того, положення ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058 щодо
мінімального розміру пенсії не
застосовуються до визначення розміру
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, віднесеним до 1
категорії передбаченої ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено судом першої інстанції
позивач віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи у зв'язку із захворюванням,
пов'язаним з аварією на ЧАЕС.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів виходить з
наступного.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначено Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р.
№ 796-XII (далі - Закон № 796-XII)

Відповідно до ст.49 Закону №796-XII, пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтями 50, 54 Закону №796-XII в редакції
від 06.06.1996р. встановлювалось, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам II групи - 75
процентів мінімальної пенсії за віком.
В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком;

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
статті 50, 54 Закону України № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, яка
рішенням Конституційного Суду України
№ 10рп-/2008 від 22 травня 2008 року визнана
неконституційною.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат.

Отже, відповідно до статті 152
Конституції України Закон №796-ХІІ у
період спірних правовідносин діяв в
редакції від 06 червня 1996 року.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно з частиною першою
статті 28 Закону №1058-ІV встановлюється в
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Така правова позиція щодо застосування
наведених норм права у спорах цієї
категорії висловлена Верховним Судом
України, зокрема, у постановах від 24
березня та 16 вересня 2009 року (№№
21-2112во08, 21-1293во09 відповідно),24 жовтня 2011
року (№ 21-28а11), 23 квітня 2012 року (№
21-239а11).

Як вбачається з матеріалів справи,
розмір пенсії позивача протягом
оспорюваного періоду визначено
Управлінням з врахуванням Постанови
Кабінет Міністрів України «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011р.
№1210 із змінами внесеними Постановою
Кабінет Міністрів України «Про
внесення змін до деяких постанов
Кабінету Міністрів України з питань
пенсійного забезпечення» від 25.03.2014р.
№112, чого Управління не заперечує.

Проте, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції, що
Управлінням не враховано, що Кабінет
Міністрів України надавалось право
встановлювати порядок та розмір
пенсійних виплат, передбачених ст. 50, 54
Закону України №796-XII протягом 2011-2013
років, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України,
відповідно до положень Законів України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 23.12.2010р. № 2857-VI, «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011р. №
4282-VI, «Про Державний бюджет України на
2013 рік» від 06.12.2012р. № 5515-VI відповідно.
Рішенням Конституційного Суду України
№ 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року таку
законодавчу практику визнано такою, що
відповідає Конституції України.

Однак, Законом України «Про Державний
бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014р. №719-VII
такої норми не передбачено.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» від 31.07.2014р. № 1622-VII
Прикінцеві положення Закону України
№719-VII доповнено п.67 яким встановлено,
зокрема, що норми і положення статей 50
та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказаний Закон України набирав
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування, тобто з 03.08.2014р.

Таким чином, в період з 01.01.2014р. по
02.08.2014р. при нарахуванні та виплаті
основної та додаткової пенсії у
відповідності до ст.50 та 54 Закону №796-XII
застосуванню підлягають положення
вказаних статей, а не лише підзаконні
нормативно-правові акти, якими
керувалось Управління.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України суд,

УХВАЛИВ
:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 19 вересня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Кузьмич С.М.

Матковська З.М.