Справа № 826/18021/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2014 року 15:23
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючий суддя Кобилянський К.М.,
судді Санін Б.В., Скочок Т.О., за участю
секретаря судового засідання Голод
А.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона»до
Державної служби експортного контролю
про визнання незаконною і скасування
постанови, за участю сторін:
представник позивача: Гапон В.В.
представник відповідача: Колесник О.Г.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 09.12.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
Приватне акціонерне товариство
«Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона» (далі
- позивач) звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Державної служби
експортного контролю України (далі -
відповідач, Держекспортконтроль
України), в якій просить суд визнати
незаконною та скасувати постанову №317
від 05.08.2014 про накладення на суб'єкта
здійснення міжнародних передач
товарів - юридичну особу штрафу за
порушення вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю.
В обґрунтування позовних вимог ПрАТ
«Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона»
посилається на те, що відповідач
прийняв постанову №317 від 05.08.2014 про
накладення на суб'єкта здійснення
міжнародних передач товарів - юридичну
особу штрафу за порушення вимог
законодавства в галузі державного
експортного контролю з пропуском
строку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про державний контроль за
Міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання». З огляду на зазначене,
позивач вважає оскаржувану постанову
незаконною та просить її скасувати.
Представник відповідача заперечив по
суті заявлених позовних вимог.
Зазначив, що постанова №317 від 05.08.2014
про накладення на суб'єкта здійснення
міжнародних передач товарів - юридичну
особу штрафу за порушення вимог
законодавства в галузі державного
експортного контролю прийнята у межах
строку, встановленого законодавством.
Посилався на помилковість висновків
позивача, оскільки ним не враховано
вихідні дні, які є підставою для
перенесення відповідного строку.
Просить у задоволенні позову відмовити
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
17.07.2014 Держекспортконтролем України
складено протокол №317 про порушення
суб'єктом здійснення міжнародних
передач товарів - юридичною особою
вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю.
За результатом розгляду справи про
порушення, вчинене Приватне ПрАТ
«Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона»,
відповідач прийняв постанову від 05.07.2014
№317 про накладення на суб'єкта
здійснення міжнародних передач
товарів - юридичну особу штрафу за
порушення вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю (далі -
постанова від 05.07.2014 №317), якою на
позивача накладено штраф у розмірі 8500
грн.

Позивач оскаржив дану постанову до
Голови Держекспортконтролю України, за
результатами розгляду якої видана
постанова №317/1 про перегляд постанови
про накладення на суб'єкта здійснення
міжнародних передач товарів - юридичну
особу штрафу за порушення вимог
законодавства в галузі державного
експортного контролю, якою постанова
№317 від 05.08.2014 залишена без змін, а
скарга позивача - без задоволення.

Вважаючи дану постанову від 05.07.2014 №317
такою, що прийнята з порушенням вимог
законодавства щодо строків її
прийняття, позивач оскаржив її до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Зі змісту протоколу №317 від 17.07.2014 про
порушення суб'єктом здійснення
міжнародних передач товарів -
юридичною особою вимог законодавства в
галузі державного експортного
контролю видно, що відповідач
встановив порушення ПрАТ «Дослідний
завод зварювального устаткування
Інституту електрозварювання ім. Є.О.
Патона» вимог абзацу 8 статті 24 Закону
України «Про державний контроль за
Міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання», а саме: несвоєчасне
подання підприємством звіту про
фактично здійснений експорт товару,
визначного у разовому дозволі №281177 00.

У відповідності до абзацу 7 частини 1
статті 25 Закону України «Про державний
контроль за Міжнародними передачами
товарів військового призначення та
подвійного використання» центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
експортного контролю, накладає на
суб'єктів здійснення міжнародних
передач товарів - юридичних осіб штрафи
за порушення, передбачені абзацом
восьмим статті 24 цього Закону, - в
розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Керуючись зазначеними положеннями
законодавства, відповідач виніс
оскаржувану постанову від 05.08.2014 №317,
якою наклав на ПрАТ «Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона»
штраф у розмірі 500 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що складає
8500 грн.

ПрАТ «Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона» не
заперечував факт допущення ним
порушення вимог законодавства,
зафіксованого у вказаному протоколі
№317 від 17.07.2014 та в обґрунтування
протиправності оскаржуваної постанови
посилався виключно на пропущення
відповідачем строку для накладення
штрафу, встановленого статтею 26 Закону
України «Про державний контроль за
Міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання».

У відповідності до статті 26 Закону
України «Про державний контроль за
Міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання» штрафи, передбачені
статтею 25 цього Закону, від імені
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного експортного контролю,
накладаються керівником центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
експортного контролю, чи його
заступником.

Про вчинення правопорушення,
зазначеного у статті 24 цього Закону,
уповноваженою посадовою особою
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного експортного контролю, що
його виявила, складається протокол,
який разом з поясненнями керівника,
іншої відповідальної посадової особи
та документами, що стосуються справи,
протягом трьох днів надається
посадовим особам, зазначеним у частині
першій цієї статті.

Керівник чи заступник керівника
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного експортного контролю,
приймає рішення про накладення штрафу
протягом десяти днів після отримання
документів, зазначених у частині
другій цієї статті.

Рішення керівника чи заступника
керівника центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного
експортного контролю, про накладення
штрафу оформляється постановою про
накладення на суб'єкта господарювання -
юридичну особу штрафу за порушення у
сфері державного експортного контролю
відповідно до цього Закону.

Позивач наполягав на тому, що рішення
про накладення штрафу на підставі
протоколу №317 від 17.07.2014 мало бути
прийняте не пізніше 31.07.2014. Оскільки
оскаржувана постанова прийнята 05.08.2014,
позивач вважає, що вона прийнята з
пропуском строку, встановленого
статтею 26 названого Закону, а тому така
постанова є незаконною.

Відповідач наведені доводи позивача
заперечив, посилаючись на те, що
позивач не врахував кількість вихідних
днів, які вплинули на строк прийняття
постанови про накладення на суб'єкта
здійснення міжнародних передач
товарів - юридичну особу штрафу за
порушення вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю.

Суд відхиляє наведені доводи
відповідача з огляду на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 251
Цивільного кодексу України, строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (частина 1
статті 252 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 253 Цивільного кодексу
України встановлено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до частини 5 статті 254
Цивільного кодексу України, якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Наведені норми Цивільного кодексу
України застосовуються до спірних
правовідносин за аналогією, оскільки
Законом України «Про державний
контроль за Міжнародними передачами
товарів військового призначення та
подвійного використання» не визначає
початок та закінчення строків,
встановлених даним законом.

Матеріали справи свідчать про те, що
протокол №317 про порушення суб'єктом
здійснення міжнародних передач
товарів - юридичною особою вимог
законодавства в галузі державного
експортного контролю було складено
17.07.2014.

Таким чином, з 18.07.2014 розпочався
триденний строк для передачі
матеріалів справи про правопорушення
керівнику або його заступнику, який
закінчився 20.07.2014. Враховуючи те, що
20.07.2014 - вихідний день (неділя), то
останнім днем для передачі матеріалів
справи про правопорушення є 21.07.2014.

Відповідач зазначив, що вказаний
протокол із поясненнями передано
першому заступнику Голови
Держекспортконтролю України тільки
22.07.2014. Отже, триденний строк,
встановлений статтею 26 Закону України
«Про державний контроль за
Міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання» відповідачем пропущено.

Десятиденний строк для прийняття
першим заступником Голови
Держекспортконтролю України рішення
про накладення штрафу, з урахуванням
передання йому матеріалів 22.07.2014,
розпочався 23.07.2014 та закінчився 01.08.2014
(п'ятниця).

Відповідач прийняв оскаржувану
постанову 05.08.2014, посилаючись на те, що
02-03.08.2014 припадали на вихідні. Однак,
наявність вказаних вихідних не впливає
на строк прийняття постанови, оскільки
останнім (десятим) днем для її
прийняття є п'ятниця.

Отже, оскаржувана постанова від 05.08.2014
№317 була прийнята відповідачем з
порушенням строку, встановленого
законодавством для її прийняття.

Однак, суд дійшов висновку, що незначне
пропущення відповідачем строку
винесення постанови не є самостійною
підставою для визнання протиправною та
скасування даної постанови, враховуючи
наявність факту допущення ПрАТ
«Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона»
порушення вимог законодавства, за яке
передбачено накладення фінансової
санкції.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що позивач не заперечує факту
допущення ним порушення вимог абзацу 8
статті 24 Закону України «Про державний
контроль за Міжнародними передачами
товарів військового призначення та
подвійного використання», суд дійшов
висновку, що відповідач правомірно
застосував до ПрАТ «Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона»
штраф у розмірі 8500 грн. та підстави для
визнання даної постанови протиправною
та скасування відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене у
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову приватного акціонерного
товариства «Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона»
відмовити повністю.

2. Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Дослідний
завод зварювального устаткування
Інституту електрозварювання ім. Є.О.
Патона» () решту суми
судового збору у розмірі 1644,30 грн. (одна
тисяча шістсот сорок чотири гривні 30
коп.) на розрахунковий рахунок
№4007 до ГУ ДКСУ у місті Києві, код
38004897, МФО 820019, код класифікації доходів
бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М. Кобилянський

Судді
Б.В. Санін

Т.О. Скочок