Справа № 819/3504/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
К/800/41765/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,
Черпака Ю.К.,

за участю секретаря судового засідання
Іванової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 3 липня 2014 року по справі № 819/3504/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській

області (далі - УМВС України в
Тернопільській області)

про скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до УМВС України в
Тернопільській області про визнання
незаконним та скасування наказу
від 27 листопада 2013 року № 1339
«Про порушення службової дисципліни,
допущене окремими працівниками УДАІ
УМВС України в Тернопільскій області
та покарання винних», поновлення на
посаді завідувача - головного
бухгалтера сектору
фінансово-економічного забезпечення
УДАІ УМВС України в Тернопільській
області, стягнення середнього
заробітку за період вимушеного
прогулу.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 4 грудня 2007 року
була призначена на посаду головного
бухгалтера УДАІ УМВС України в
Тернопільській області та прийняла
присягу державного службовця.

Згідно припису начальника УМВСУ в
Тернопільській області від 2 квітня 2013
року № 30/22 сектором внутрішнього
аудиту УМВС України в Тернопільській
області проведено позапланову
перевірку окремих питань фінансово -
господарської діяльності УДАІ УМВС
України в Тернопільській області за
період з 1 липня 2012 року по 1 квітня 2013
року.

За результатами вказаної
перевірки Сектором внутрішнього
аудиту УМВС України в Тернопільській
області 5 квітня 2013 року складено акт №
13/214, яким встановлено, що всупереч
пункту 1.4 наказу МВС України від 8
червня 2012 року № 519 «Про окремі питання
щодо порядку встановлення посадових
окладів, надбавок, доплат, підвищень,
преміювання та надання матеріальної
допомоги працівниками органів
внутрішніх справ» та пункту 2.15 наказу
МВС України від 31 грудня 2007 року № 499,
протягом жовтня - грудня 2012 року та
січня-березня 2013 року полковнику
міліції ОСОБА_5 було нараховано та
виплачено премії на загальну суму 40441
грн. за відсутності наказів начальника
УМВС України в Тернопільській області.

Згідно висновків від 15 квітня 2013
року за результатами позапланової
перевірки Сектором внутрішнього
аудиту УМВС України в Тернопільській
області щодо законних підстав
нарахування грошового забезпечення
начальникові УДАІ УМВС України в
Тернопільській області ОСОБА_5,
нарахування премій начальнику УДАІ
працівниками сектору
фінансово-економічного забезпечення
УДАІ УМВС України в Тернопільській
області проводилось з порушенням
нормативно-правових документів, які
регламентують порядок нарахування
даного виду грошового забезпечення.

Наказом начальника УМВС України в
Тернопільській області від 3 липня 2013
року № 670 «Про призначення службового
розслідування за фактом порушення
службової дисципліни окремими
працівниками УДАІ УМВС в
Тернопільській області» призначено
службове розслідування. За
результатами розслідування 19 липня 2013
року затверджено висновок вказаного
службового розслідування (а.с.58-65). За
грубе порушення трудових обов'язків, що
проявилось у безпідставному
нарахуванні та видачі начальнику УДАІ
УМВС в Тернопільській області
полковнику міліції ОСОБА_5 грошових
коштів в сумі 40441 грн., позивач підлягає
звільненню з роботи за пунктом 1 статті
41 Кодексу законів про працю України
(далі - КЗпП України). З висновками
службового розслідування ОСОБА_4
ознайомлена 4 листопада 2013 року.

Наказом УМВС України в
Тернопільській області від 27 листопада
2013 року № 1339 «Про порушення
службової дисципліни, допущене
окремими працівниками УДАІ УМВС
України в Тернопільскій області, та
покарання винних» позивача 27 листопада
2013 року звільнено із займаної посади
відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП
України.

Не погоджуючись із зазначеним
наказом ОСОБА_4 звернулась до суду про
його скасування.

Суди першої та апеляційної
інстанцій, відмовляючи у задоволенні
позову виходили з того, що оскаржуваний
наказ про звільнення ОСОБА_4 з посади
завідувача - головного бухгалтера
сектору фінансово-економічного
забезпечення УДАІ УМВС України в
Тернопільській області прийнятий в
межах повноважень, та у спосіб
визначений чинним законодавством, а
тому підстави для визнання його
протиправним та скасування відсутні.

Суд касаційної інстанцій
погоджується з висновками судів з
огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007
року № 1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» (далі - Постанова КМУ № 1294)
грошове забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

На виконання Постанови Кабінету
Міністрів України № 1294 було прийнято
наказ Міністерства внутрішніх справ
України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» (далі - Наказ № 499).

Згідно підпункту 2.15.5 пункту 2.15
Наказу № 499 виплата премій особам
рядового і начальницького складу,
зменшення її розміру або позбавлення в
повному розмірі здійснюються за
наказами керівників органів і
підрозділів, закладів та установ
Міністерства внутрішніх справ України.
Накази про преміювання осіб рядового і
начальницького складу видаються до
10-го числа кожного місяця на підставі
мотивованих рапортів начальників
структурних підрозділів, погоджених з
фінансовим підрозділом у частині
розміру фонду преміювання. У рапортах з
клопотанням про позбавлення премії чи
зменшення її розмірів зазначаються
конкретні причини, які стали підставою
для цього.

Відповідно до пункту 1.4 Наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 8 червня 2012 року № 519 «Про окремі
питання щодо порядку встановлення
посадових окладів, надбавок, доплат,
підвищень, преміювання та надання
матеріальної допомоги працівникам
органів внутрішніх справ»
встановлення посадових окладів,
надбавок, доплат, підвищень,
преміювання та надання матеріальної
допомоги начальнику УДАІ здійснюється
на підставі наказів начальника УМВС
України в Тернопільській області.

Як встановлено судами та
вбачається з матеріалів справи, в
липні-жовтні 2012 року премії начальнику
УДАІ нараховувались згідно наказів
начальника УМВС України в
Тернопільській області від 12 липня 2012
року №155 о/с, від 14 серпня 2012 року №183
о/с, від 14 вересня 2012 року №207 о/с.

В період з 1 жовтня 2012 року по 1
квітня 2013 року преміювання начальнику
УДАІ УМВС України в Тернопільській
області ОСОБА_5 нараховувалось згідно
подань, погоджених куратором ДАІ -
заступником начальника УМВС України в
Тернопільській області полковником
міліції ОСОБА_6 в розмірі 210 відсотків,
що становить 6740 грн. щомісячно.

Тобто, премії начальнику УДАІ в
період з 1 жовтня 2012 року по 1 квітня 2013
року нараховувались та виплачувались
за відсутності наказів начальника УМВС
України в Тернопільській області,
якому згідно вказаних вище актів було
надано право встановлювати розміри
премії.

Зазначені обставини свідчать про
порушення позивачем вимог пункту 1.4
Наказу Міністерства внутрішніх справ
України від 8 червня 2012 року № 519,
підпункту 2.15.5 пункту 2.15 Наказу № 499, що
підтверджується висновками службового
розслідування, оскільки ОСОБА_4
нараховувала і виплачувала премію
начальнику УДАІ в період з 1 жовтня 2012
року по 1 квітня 2013 року за відсутності
відповідних наказів начальника УМВС
України в Тернопільській області.

Відповідно до частини 1 статті 41
КЗпП України трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний, зокрема, у випадках
одноразового грубого порушення
трудових обов'язків керівником
підприємства, установи, організації
всіх форм власності (філіалу,
представництва, відділення та іншого
відокремленого підрозділу), його
заступниками, головним бухгалтером
підприємства, установи, організації,
його заступниками, а також службовими
особами органів доходів і зборів, яким
присвоєно спеціальні звання, і
службовими особами центральних
органів виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сферах
державного фінансового контролю та
контролю за цінами.

УМВС України в Тернопільській
області у відповідності до статті 149
КЗпП України об'єктивно оцінено
характер проступку, встановлено форму
вини, рівень суспільно небезпечних
наслідків та за грубе порушення
трудової дисципліни, врахувавши
попередню поведінку особи (наявність
непогашених дисциплінарних стягнень),
її ставлення до виконання службових
обов'язків, - відповідачем застосовано
до позивача захід стягнення у вигляді
звільнення.

Таким чином, суди аналізуючи
зазначені норми чинного законодавства
та встановивши фактичні обставини
справи, дійшли обґрунтованого висновку
щодо правомірності прийняття
відповідачем наказу від 27 листопада 2013
року № 1339 «Про порушення службової
дисципліни, допущене окремими
працівниками УДАІ УМВС України в
Тернопільскій області, та покарання
винних».

Що стосується посилань ОСОБА_4 на
порушення строку для застосування
дисциплінарного стягнення, то суд
касаційної інстанції зазначає
наступне.

Судами встановлено, що в період з
19 квітня 2013 року по 21 червня 2013 року
тривало розслідування по
кримінальному провадженню, а 25 червня
2013 року до УМВС України в
Тернопільській області надійшла
постанова прокуратури Тернопільської
області про закриття кримінального
провадження із зазначенням
конкретного порушення ОСОБА_4 трудової
дисципліни.

19 липня 2013 начальником УМВС
України в Тернопільській області було
затверджено висновки службового
розслідування із виявленням
конкретного працівника, ОСОБА_4, яка
допустила порушення трудової
дисципліни та пропозицій щодо її
покарання. Таке рішення було зумовлено
тим, що необхідно було об'єктивно та
неупереджено оцінити характер
проступку, встановити форму вини та
рівень суспільно небезпечних
наслідків, лише на підставі цього
обирати вид відповідальності.

Разом з тим, з 10 липня 2013 року по 23
серпня 2013 року позивач перебувала у
відпустці, а з 21 серпня 2013 року по 26
листопада 2013 року була відсутня на
роботі у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності.

Недопустимість звільнення
працівника в період тимчасової
непрацездатності, а також у період
перебування у відпустці стосується
передбачених статтями 40, 41 КЗпП
України, так і в інших випадків, коли
розірвання трудового договору
відповідно до чинного законодавства
провадиться з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

В перший день виходу на роботу, а
саме 27 листопада 2013 року позивач
звільнена з роботи та того ж дня
отримала трудову книжку.

Враховуючи викладене, звільнення
позивача здійснено УМВС України в
Тернопільській області у визначені
статтею 148 КЗпП України строки, із
дотриманням норм трудового
законодавства України та 18 листопада
2013 року погоджено Головним управлінням
Державної казначейської служби
України у Тернопільській області.

Доводи касаційної скарги
зазначених висновків судів не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Рецебуринський Ю.Й.

Черпак Ю.К.