Справа № 6а-175/3753/14-а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" грудня 2014 р.справа № 6а-175/3753/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 16 вересня 2014 року

у справі № 6а-175/3753/14-а

за поданням старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну
способу і порядку виконання рішення

у справі за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними та
стягнення недоотриманої компенсації
сім'ям, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи на дитину
дошкільного віку, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області звернувся у
Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області з поданням
про зміну способу і порядку виконання
рішення.

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 16
вересня 2014 року відмовлено у
задоволенні подання.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
постановити нову, якою задовольнити
подання старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12 грудня 2012 року по справі
№ 2а-410/5809/12, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року, зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області здійснити перерахунок згідно
пункту 6 статті 30 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щомісячної
допомоги на дитину в розмірі 50
відсотків мінімальної заробітної
плати, починаючи з 22 травня 2012 року та
виплатити недоотримані суми за цей
період.

На підставі виконавчого листа,
виданого 16 червня 2014 року, старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 23 червня 2014 року.

Відповідачем виконана постанова
частково, а саме нарахована сума
недоплаченої допомоги, передбаченої
пунктом 6 статті 30 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у розмірі
3929,45 грн., але грошові кошти не
перераховано.

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що виконання постанови суду є
неможливим без зміни способу її
виконання, а саме шляхом стягнення
нарахованої суми.

Частиною 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Відповідно до статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (пункт 2
частина 2 статті 162 КАС України).

З вищенаведених норм вбачається, що
зобов'язання вчинити певні дії,
покладені на відповідача судовим
рішенням, є обраним судом способом
захисту порушеного права позивача.

За таких обставин, державний
виконавець просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті, шляхом вирішення
додаткової позовної вимоги про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративним судом під час
прийняття постанови в
адміністративній справі.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, за певних умов, тому
відсутні підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції у розгляді цієї справи
дійшов обґрунтованих висновків про
відмову в задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування ухвали суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 199, 200, 205, 206, 212, 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 16
вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим