Справа № К/9991/51441/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/51441/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Виконавчого комітету Одеської
міської ради до Римсько-католицької
громади про обмеження реалізації права
на мирні зібрання, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 20
червня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 липня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У черві 2011 року виконавчий комітет
Одеської міської ради (далі виконавчий
комітет міськради) звернувся з позовом
до Римсько-католицької громади про
обмеження права на мирні зібрання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що запланована відповідачем
26 червня 2011 року з 12 години по 14 годину
урочиста хода в м. Одесі по
вулицям Катерининська - Буніна -
Рішельєвська - Жуковського, та навколо
кварталу, у якому розташований
Кафедральний костел Успіння Пресвятої
Богородиці (далі - спірний захід)
співпадає з запланованою хресною ходою
Одеської Єпархії Української
православної церкви за участі 100
священнослужителів та 5000 віруючих, що в
свою чергу може призвести до порушення
громадського спокою. Тому з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, захисту
прав та свобод громадян, в інтересах
національної безпеки і громадського
порядку, позивач просив обмежити право
на спірний захід.

В обґрунтування позовних вимог
виконавчий комітет міськради
посилався на положення Конституції
України, Законів України «Про місцеве
самоврядування в Україні» і «Про
основи національної безпеки України»,
та просив про задоволення позову.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та відмовити у
позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Так, за правилами частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи
виконавчий комітет міськради
звернувся до Римсько - католицької
громади з позовом вважаючи, що
запланований 26 червня 2011 року спірний
захід ймовірно може призвести до
сутичок між представниками різних
релігійних конфесій.

Задовольняючи позовні вимоги суди, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що проведення спірних заходів може
створити реальну небезпеку
громадському порядку та правам і
свободам громадян. При цьому суди
правильно виходили з принципу
дотримання справедливого балансу між
забезпеченням прав і інтересів
мешканців територіальної громади
міста Одеси та прав і свобод
відповідача на мирі зібрання.

Так, у відповідності до статті 11
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на свободу мирних зібрань і свободу
об'єднання з іншими особами, включаючи
право створювати профспілки та
вступати до них для захисту своїх
інтересів. Здійснення цих прав не
підлягає жодним обмеженням, за
винятком тих, що встановлені законом і
є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
або громадської безпеки, для
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я чи моралі або для
захисту прав і свобод інших осіб. Ця
стаття не перешкоджає запровадженню
законних обмежень на здійснення цих
прав особами, що входять до складу
збройних сил, поліції чи
адміністративних органів держави.

Згідно статті 39 Конституції України
громадяни мають право збиратися мирно,
без зброї і проводити збори, мітинги,
походи і демонстрації, про проведення
яких завчасно сповіщаються органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування. Обмеження щодо
реалізації цього права може
встановлюватися судом відповідно до
закону і лише в інтересах національної
безпеки та громадського порядку - з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення або захисту прав і свобод
інших людей.

Рішенням Конституційного Суду України
від 19 квітня 2001 року №
4-рп/2001 у справі за конституційним
поданням Міністерства внутрішніх
справ України щодо офіційного
тлумачення положення частини першої
статті 39 Конституції України про
завчасне сповіщення органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування про проведення зборів,
мітингів, походів і демонстрацій
(справа щодо завчасності сповіщення
про мирні зібрання) визначено, що
положення частини першої статті 39
Конституції України щодо завчасного
сповіщення органів виконавчої влади чи
органів місцевого самоврядування про
проведення зборів, мітингів, походів і
демонстрацій в аспекті
конституційного подання треба
розуміти так, що організатори таких
мирних зібрань мають сповістити
зазначені органи про проведення цих
заходів заздалегідь, тобто у прийнятні
строки, що передують даті їх
проведення. Ці строки не повинні
обмежувати передбачене статтею 39
Конституції України право громадян, а
мають служити його гарантією і
водночас надавати можливість
відповідним органам виконавчої влади
чи органам місцевого самоврядування
вжити заходів щодо безперешкодного
проведення громадянами зборів,
мітингів, походів і демонстрацій,
забезпечення громадського порядку,
прав і свобод інших людей.

Суди правильно виходили з вимог
підпункту 3 пункту «б» статті 38 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», якими передбачено, що до
делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад щодо забезпечення законності,
правопорядку, охорони прав, свобод і
законних інтересів громадян, зокрема
належать вирішення відповідно до
закону питань про проведення зборів,
мітингів, маніфестацій і демонстрацій,
спортивних, видовищних та інших
масових заходів; здійснення контролю
за забезпеченням при їх проведенні
громадського порядку;

Відповідно до частини 1 статті 182
Кодексу адміністративного судочинства
України органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування
негайно після одержання повідомлення
про проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій тощо мають право
звернутися до окружного
адміністративного суду за своїм
місцезнаходженням із позовною заявою
про заборону таких заходів чи про інше
обмеження права на мирні зібрання (щодо
місця чи часу їх проведення тощо).

Частиною 5 статті 182 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд задовольняє вимоги
позивача в інтересах національної
безпеки та громадського порядку в разі,
якщо визнає, що проведення зборів,
мітингів, походів, демонстрацій чи
інших зібрань може створити реальну
небезпеку заворушень чи злочинів,
загрозу здоров'ю населення або правам і
свободам інших людей. У постанові суду
зазначається спосіб обмеження щодо
реалізації права на мирні зібрання.

Суди встановили, що заплановані
відповідачами мирні заходи
передбачають велике скупчення
громадян в запланованому районі міста,
що може становити загрозу громадській
безпеці, правопорядку тощо. Окрім
цього, даний захід передбачає ходу в
той самий час представників різних
релігійних конфесій, що у свою чергу
може також становити певну загрозу
безпеки громадян.

Враховуючи зазначене, суди дійшли
правильного висновку щодо задоволення
позовних вимог, їх рішення
відповідають дійсним обставинам
справи, нормам матеріального і
процесуального права, доводи ОСОБА_4
висновків судів не спростовують,
оскільки такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судових
рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало