Справа № К/9991/19923/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/19923/11

К/9991/24744/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 до виконавчої
дирекції Чернігівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання дій
протиправними,

провадження в якій відкрито за
касаційними скаргами виконавчої
дирекції Чернігівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності та Прокурора
Чернігівської області, який діє в
інтересах держави в особі
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Відділення Фонду) на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24
лютого 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4)
пред'явив у суді позов до Відділення
Фонду, в якому, з урахуванням уточнень,
просив визнати протиправними дії
відповідача щодо перевищення
встановленого законодавством
п'ятиденного строку планової перевірки
з питання правильності нарахування,
перерахування та використання ним
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідач здійснював
перевірку його діяльності, як суб'єкта
малого підприємництва, протягом
п'ятнадцяти днів, чим порушив вимоги
частини п'ятої статті 5 Закону України
від 5 квітня 2007 року № 877-V "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
877-V), яка встановлює п'ятиденний строк
для здійснення такої перевірки.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 7
жовтня 2010 року ФОП ОСОБА_4 в задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24
лютого 2011 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позову.
Визнано протиправними дії Відділення
Фонду, вчинені під час проведення з 15 по
29 червня 2010 року планової
ревізії правильності нарахування,
перерахування та використання коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності ФОП
ОСОБА_4 за період з 12 жовтня 2009 року по
1 червня 2010 року, щодо перевищення
встановленого п'ятиденного строку для
здійснення такого планового заходу.

В обґрунтування касаційної скарги
Відділення Фонду та Прокурор
Чернігівської області посилається на
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування ухваленої ним постанови та
залишення в силі постанови суду першої
інстанції, яка ухвалена відповідно до
закону і скасована помилково.

В запереченні на касаційну скаргу ФОП
ОСОБА_4 просить залишити без змін
постанову суду апеляційної інстанції,
посилаючись на її законність і
обґрунтованість.

З огляду на те, що особи, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, не з'явилися, суд, на
підставі положень пункту 2 частини
першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), здійснює
касаційний розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
рішення, що приймалися під час її
розгляду, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Судами вірно встановлено, що предметом
судової перевірки у даній справі є
обґрунтованість дій відповідача по
проведенню ревізії діяльності
позивача у десятиденний строк, який
перевищує максимальний (п'ятиденний)
строк її здійснення, визначений
частиною п'ятою статті 5 Закону № 877-V.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та, задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив з того, що при
вирішенні спору цей суд помилково взяв
до уваги Інструкцію про порядок
проведення ревізій та перевірок по
коштах Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
затвердженої постановою правління
цього Фонду від 19 вересня 2001
року № 38 (була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин; далі
- Інструкція), яка визначає
максимальний строк проведення
перевірки суб'єкта малого
підприємництва - 10 днів, а не статтю 5
Закону № 877-V, яка визначає загальний
строк перевірки суб'єкта малого
підприємництва у п'ять робочих днів.

Колегія суддів не погоджується з
висновком апеляційного суду з огляду
на таке.

Преамбулою Закону № 877-V
визначено, що цей Закон встановлює
правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Відповідно до визначень,
наведених у статті 1 Закону
№ 877-V державний нагляд (контроль) - це
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, органів
місцевого самоврядування, інших
органів (далі - органи державного
нагляду (контролю)) в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема,
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

Згідно з частиною четвертою
статті 4 Закону № 877-V, виключно законами
встановлюються, зокрема, органи,
уповноважені здійснювати державний
нагляд (контроль) у сфері господарської
діяльності. Орган державного нагляду
(контролю) не може здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності, якщо закон
прямо не уповноважує такий орган на
здійснення державного нагляду
(контролю) у певній сфері господарської
діяльності та не визначає повноваження
такого органу під час здійснення
державного нагляду (контролю).

Метою державного нагляду є
контроль за дотриманням
страхувальниками та страховиками
законів та інших нормативно-правових
актів, що регулюють відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням.

Статтями 17 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року № 16/98-ВР та Закону №
2240-ІІІ встановлено, що державний нагляд
у сфері загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, здійснює
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики.

Таким органом, відповідно до
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 21 січня 2004 року № 24-р "Деякі
питання здійснення Мінпраці
державного нагляду у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування", є Мінпраці
України.

Відповідний Порядок здійснення
державного нагляду у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття та у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням
був затверджений наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 13 квітня 2005 року № 113, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 4 травня 2005 року за №
464/10744.

Пунктом 4 цього Порядку визначено,
що державний нагляд у сфері
страхування на випадок безробіття та
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності здійснюють
такі структурні підрозділи Мінпраці
України: Департамент політики
державного соціального страхування та
Контрольно-ревізійне управління, а
також Державний департамент нагляду за
додержанням законодавства про працю
Мінпраці України (далі -
Держнаглядпраці) та територіальні
державні інспекції праці.

Що ж стосується Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, то він, відповідно до
статті 9 Закону № 2240-ІІІ, є органом, який
здійснює керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить збір і акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів. Фонд
належить до цільових позабюджетних
страхових фондів.

Його повноваження, як страховика,
визначені статтею 28 Закону №
2240-ІІІ, і надають йому право на
здійснення перевірки правильності
нарахування і повноти сплати страхових
внесків та використання страхових
коштів на підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання, у фізичних осіб, які
використовують працю найманих
працівників.

Системний аналіз наведених
правових норм дає підстави для
висновку, що Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності не є органом державного
нагляду (контролю) у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а отже, Закон
№ 877-V, який застосував до спірних
правовідносин апеляційний суд, не
визначає його повноваження та строки
здійснення перевірки і до спірних
правовідносин застосовуватися не може.

Порядок же здійснення перевірок
(ревізій) Фондом соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності та їх строки визначені
Інструкцією, зокрема, пунктом 1.5
розділу 1, який передбачає, що
тривалість проведення ревізії
(перевірки) встановлюється з
урахуванням обсягу робіт, які належить
виконати під час її проведення. При
цьому, термін проведення планової
ревізії (перевірки) не повинен
перевищувати 20 робочих днів, а
страхувальників - суб'єктів малого
підприємництва - 10 робочих днів.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що тривалість
перевірки відповідачем позивача, як
суб'єкта підприємницької діяльності,
визначена саме Інструкцією. Оскільки ж
перевірка здійснена відповідачем у
межах встановленого цією Інструкцією
десятиденного строку, то суд
обґрунтовано визнав дії відповідача
правомірними та відмовив позивачу у
задоволенні позову.

Відповідно до статті 226 КАС
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасовано
помилково.

З огляду на те, що висновок
апеляційного суду ґрунтується на
неправильному застосуванні норм
матеріального права, ухвалена ним
постанова підлягає скасуванню, із
залишенням в силі постанови суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та
Прокурора Чернігівської області, який
діє в інтересах держави в особі
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24
лютого 2011 року скасувати.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 7
жовтня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко