Справа № 2а-10212/11/1370
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.
№
876/8366/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
«Аргентум» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Пустомитівському районі Львівської
області до Державного підприємства
«Аргентум» про стягнення
заборгованості, -

встановив:

16.09.2011 позивач - Управління ПФ України в
Пустомитівському районі Львівської
області звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача - ДП «Аргентум» у якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просив стягнути з
відповідача заборгованості в сумі 90750,32
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що у відповідності до
ст.ст. 17, 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів з дня
закінчення цього періоду. Однак,
внаслідок неналежного виконання
відповідачем, який є страхувальником,
цього обов'язку, у нього утворилась
заборгованість, розмір якої станом на
час подання позову становив 34004,36 грн.
Разом з тим, у процесі судового
розгляду позивачем збільшено позовні
вимоги на суму 21742,23 грн по фінансових
санкціях та на суму 35003,73 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.07.2014 позов
задоволено повністю.

Із цією постановою не погодився
відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така
прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому просять її скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що сума
заборгованості, яка стягнута з
відповідача не підтверджена належними
та допустимими доказами.

Також, у додаткових поясненнях апелянт
звертає увагу, що судом першої
інстанції в порушення норм
процесуального права, справу вирішено
в загальному порядку, а не в порядку
визначеному ст. 183-2 КАС України. Крім
того зазначає, що Пенсійний орган вже
звертався з позовом про стягнення
фінансових санкцій по рішеннях від
10.02.2011 № 125, від 21.02.2011 № 151, від 25.02.2011 №
176, від 29.04.2011 № 295, від 23.05.2011 № 319, від
15.06.2011 № 327, від 25.03.2011 № 210.

Представником позивача до суду подано
заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Представник апелянта у судове
засідання не прибув, а подав клопотання
про відкладення розгляду справи,
оскільки ним подано адміністративний
позов про скасування рішень про
застосування фінансових санкцій та
вимоги. Однак, вказане клопотання судом
відхилено, оскільки апелянтом не
надано доказів прийняття зазначеної
позовної заяви до судового розгляду.

Враховуючи викладене та те, що цю
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, апеляційний
розгляд справи проведено у порядку
письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити,
оскільки відповідно до ст.ст. 14, 15, 17
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідач як
страхувальник повинен обчислювати і
сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування. Однак, внаслідок
неналежного виконання вказаного
обов'язку, у нього утворилась
заборгованість в розмірі 90750,32 грн.
Відповідач в процесі судового розгляду
не надав доказів погашення цієї суми
заборгованості.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі - Закон № 2464), який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до абз. 5 пункту 7 розділу
VІІІ Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464-VI, стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Преамбулою Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV
(тут та далі в редакції чинній до 01.01.2011)
визначено, що цей Закон, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Пунктом 6 частини 2 статті 17 вказаного
Закону передбачено, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Частиною 6 ст. 20 вказаного Закону, яка
регулює питання обчислення та сплати
страхових внесків, передбачено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно абз. 8 ч. 3 цієї статті, у разі якщо
страхувальник, який одержав вимогу
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки і протягом
десяти робочих днів після її отримання
не сплатив зазначену у вимозі суму
недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією, включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду,
або не оскаржив вимогу в судовому
порядку, а також у разі якщо
страхувальник узгодив вимогу, але не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки. У разі
звернення органу Пенсійного фонду з
позовом про стягнення недоїмки до
господарського суду передбачені
законодавством заходи досудового
врегулювання спорів не застосовуються.

З аналізу наведених вище правових
положень можна дійти висновку, що
страхувальники зобов'язані самостійно
обчислювати і сплачувати страхові
внески у визначений законом строк. У
разі невиконання страхувальником
обов'язку щодо нарахування та сплати
страхових внесків, законом надано
право територіальним органам
Пенсійного фонду застосовувати до
страхувальників фінансові санкції,
надсилати вимоги про стягнення боргу, а
також звертатися з позовом до суду про
стягнення недоїмки.

Як вбачається із матеріалів справи, у
зв'язку з наявністю у відповідача
заборгованості станом на кінець
звітного базового періоду, позивачем
надсилалася вимога про сплату боргу №
Ю-808 від 05.09.2011 всього на суму 90750,32 грн.

Згідно долученого до матеріалів справи
розрахунку суми боргу по платежах до
Пенсійного фонду по державному
підприємству «Аргентум» обов'язок
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за 12-й
місяць 2010 року з врахуванням часткової
сплати становить 34004,36 грн.

За несвоєчасну сплату страхових
внесків до відповідача застосовано
фінансові санкції та пеню, що
підтверджується рішенням про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду від 10.02.2011 № 125 про
застосування штрафу в розмірі 4730,68 грн
та пені 7603,75 грн; від 21.02.2011 № 151 сума
штрафу становить 250,72 грн, пеня 176,41 грн;
від 25.02.2014 № 176 сума штрафу 4017,27 грн, пеня
6338,08 грн; від 25.03.2011 № 210 сума штрафу 4861,16
грн, пеня 7085,71 грн; від 29.04.2011 № 295 сума
штрафу 4054,41 грн, пеня 7475,43 грн; від 23.05.2011
№ 319 сума штрафу 249,12 грн, пеня 129,25 грн;
від 15.06.2011 № 327 сума штрафу 4280,20 грн, пеня
7701,67 грн.

Вказані рішення отримані відповідачем,
про що свідчать копії повідомлень про
вручення поштових відправлень наявні в
матеріалах справи та сплачені
частково, у зв'язку із чим
заборгованість по фінансових санкціях
на загальну суму складає 21742,23 грн, по
пені 35003,73 грн.

Наявність у відповідача
заборгованості в сумі 90750,32 грн
підтверджується також наявними у
справі картками особового рахунку
страхувальника (а.с. 55-60).

Відповідачем вимога № Ю-808 від 05.09.2011
оскаржувалась у судовому порядку,
однак постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
09.11.2011 по справі № 2а-10200/11/1370, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014, у задоволенні позову
відмовлено (а.с. 75-77).

Оскільки доказів сплати усієї суми
заборгованості в процесі судового
розгляду відповідачем не надано, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що вказана сума коштів
підлягає стягненню на підставі рішення
суду.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання апелянта на те, що
сума заборгованості, яка стягнута з ДП
«Аргентум» не підтверджена доказами,
оскільки наявність у відповідача
заборгованості в сумі 90750,32 грн
підтверджується належними та
допустимими доказами, а факт
помилкового зазначення судом першої
інстанції у резолютивній частині
судового рішення прописом суми
заборгованості є очевидною опискою, що
не може бути підставою для скасування
або зміни судового рішення.
Виправлення описки врегульовано ст. 169
КАС України.

Також безпідставним є посилання
апелянта на те, що суд першої інстанції
цю справу розглянув не у скороченому
провадженні, оскільки виходячи з
положень ст. 183-2 КАС України, вирішення
справи у скороченому провадженні є
правом, а не обов'язком суду.

Щодо посилання апелянта на те, що
позивач вже звертався до суду з позовом
про стягнення фінансових санкції за
зазначеними вище рішеннями, то такі
судом до уваги не беруться, оскільки
вони не підтверджені жодними доказами.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Державного
підприємства «Аргентум» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2014 року у справі № 2а-10212/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
А.Р. Курилець

В.В. Ніколін