Справа № 826/12754/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при секретарі
Хрімлі О.Г., Ганечко О.М., Літвіної
Н.М., Архіповій Л.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 06 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Міністерства оборони України, третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору: ОСОБА_6, про визнання
дій та бездіяльності протиправними та
скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства оборони України про
визнання протиправною дії щодо
призначення полковника юстиції ОСОБА_6
без оперативно - тактичного рівня
військової освіти за вищою посадою, на
вищу посаду у порядку просування по
службі начальником управління
правового забезпечення Генерального
штабу Збройних Сил України -
начальником юридичної служби ЗСУ, ВОС -
8503002; визнання протиправним та
скасування наказу № 85 від 25 лютого 2014
року (по особовому складу), яким
полковника юстиції ОСОБА_6, помічника
командувача Повітряних Сил -
начальника юридичної служби
Командування Повітряних Сил ЗСУ,
увільнено від займаної посади і
призначено на вищу посаду у порядку
просування по службі начальником
управління правового забезпечення
Генерального штабу ЗСУ - начальником
юридичної служби ЗСУ, ВОС - 8503002;
визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо призначення позивача
на посаді - у порядку просування по
службі та визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо
призначення позивача на рівнозначні
посади у зв'язку зі скороченням штатів
та проведенням організаційних заходів.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
жовтня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та не підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, наказом Міністерства
оборони України № 85 від 25 лютого 2014
року (по особовому складу) за підписом
тимчасово виконуючого обов'язки
Міністра оборони України ОСОБА_7.
полковника юстиції ОСОБА_6, помічника
командувача Повітряний Сил -
начальника юридичної служби
Командування Повітряних Сил Збройних
Сил України, увільнено від займаної
посади і призначено на вищу посаду у
порядку просування по службі
начальником управління правового
забезпечення Генерального штабу
Збройних Сил України - начальником
юридичної служби Збройних Сил України,
ВОС - 8503002.

Не погоджуючись з прийнятим наказом та
вважаючи його протиправним, позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу», порядок проходження
громадянами України військової служби,
їх права та обов'язки визначаються цим
Законом, іншими законами, відповідними
положеннями про проходження
військової служби громадянами України,
які затверджуються Президентом
України, та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп. 1 п. 82 Положення про
проходження громадянами України
військової служби у Збройних Силах
України, затвердженого Указом
Президента України № 1153/2008 від 10 грудня
2008 року, призначення
військовослужбовців на посади
здійснюється: на вищі посади - у порядку
просування по службі.

Згідно з п. 83 вказаного Положення,
військовослужбовці призначаються на
посади і переміщуються по службі за
основною або спорідненою
спеціальністю та набутим досвідом
служби. У разі коли є потреба
призначення військовослужбовців на
посади за новою спеціальністю, їх
призначенню на ці посади має
передувати відповідна підготовка
(перепідготовка).

Переміщення військовослужбовців по
службі проводиться, як правило, без
зарахування в розпорядження
відповідних командирів.

Відповідно до п. 85 вказаного Положення,
Просування по службі
військовослужбовців здійснюється на
альтернативній основі за умови
перебування військовослужбовців у
резерві.

Порядок формування та використання
резерву визначається Міністерством
оборони України.

Крім того, згідно з Постановою Кабінету
Міністрів України «Про порядок
виконання обов'язків міністра у разі
його тимчасової відсутності» № 1096 від
17 липня 2003 року, установлено, що в разі
тимчасової відсутності міністра
(відрядження, хвороба, відпустка та
інші поважні причини) за дорученням
міністра його обов'язки виконує перший
заступник, а у разі його відсутності -
один із заступників міністра, крім
таких, як: визначення політичних
пріоритетів та стратегічних напрямів
роботи міністерства; участь у
прийнятті рішень на засіданнях
Кабінету Міністрів України.

Згідно з наказом Міністерства оборони
України № 143 від 25 лютого 2014 року «Про
тимчасове виконання обов'язків
Міністра оборони України», вбачається,
що з 25 лютого 2014 року ОСОБА_7 приступив
до тимчасового виконання обов'язків
Міністра оборони України.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що
оскаржуваний наказ № 85 від 25 лютого 2014
року (по особовому складу) правомірно
підписаний тимчасово виконуючим
обов'язки Міністра оборони України
ОСОБА_7

Як зазначено в п. 1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положення
підпункту 2 пункту 3 розділу IV Закону
України «Про Конституційний Суд
України» стосовно правових актів
органів Верховної Ради України (справа
про акти органів Верховної Ради
України) № 2-зп від 23 червня 1997 року, за
своєю природою ненормативні правові
акти, на відміну від нормативних,
встановлюють не загальні правила
поведінки, а конкретні приписи,
звернені до окремого індивіда чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово й після реалізації
вичерпують свою дію.

Також, в п. 5 Рішення Конституційного
Суду України від 22 квітня 2008 року №
9-рп/2008 у справі № 1-10/2008 зазначено, що
при визначенні природи «правового акту
індивідуальної дії» правова позиція
Конституційного Суду України
ґрунтується на тому, що правові акти
ненормативного характеру
(індивідуальної дії) стосуються
окремих осіб, розраховані на
персональне (індивідуальне)
застосування і після реалізації
вичерпують свою дію.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Водночас, позивачем не надано до суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що оскаржуваний
ним наказ № 85 від 25 лютого 2014 року (по
особовому складу) порушує його права,
свободи чи законні інтереси.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що оскаржуваний наказ
засвідчує нехтування принципу
рівності перед законом, права особи на
участь у процесі прийняття рішення, є
упередженим, оскільки відображає
прихильне ставлення до ОСОБА_6 та
дискримінаційне поводження до інших
військовослужбовців, зокрема, до
позивача, колегія суддів вважає
необґрунтованими, з урахуванням того,
що згідно з наказом начальника
Генерального штабу -
Головнокомандувача ЗСУ № 446 від 02
серпня 2014 року, полковника юстиції
ОСОБА_5 призначено на посаду начальника
відділу аналізу та профілактики
правопорушень Управління по роботі з
особовим складом Командування
Військово-Морських Сил Збройних Сил
України.

Також, колегія суддів зазначає, що
правомірність дій Генерального штабу
Збройних Сил України про призначення
ОСОБА_5 пунктом 3 параграфу 3 наказу
начальника Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил
України від 02 серпня 2014 року № 446 на
посаду начальника відділу аналізу та
профілактики правопорушень управління
по роботі з особовим складом
командування Військово-Морських Сил
Збройних Сил України, ВОС - 3400032, є
предметом судового розгляду в
адміністративній справі № 826/11977/14.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відсутні правові підстави
для скасування наказу № 85 від 25 лютого
2014 року (по особовому складу), оскільки
оскаржуваний наказ є актом
індивідуальної дії, а отже, задоволення
адміністративного позову не може
призвести до відновлення порушених
прав позивача, з урахуванням
відсутності порушення суб'єктивних
прав та інтересів позивача у спірних
правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій щодо прийняття
наказу № 85 від 25 лютого 2014 року (по
особовому складу), що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги ОСОБА_5 до Міністерства оборони
України про визнання дій та
бездіяльності протиправними та
скасування наказу є необґрунтованими
та не засновані на нормах права.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
жовтня 2014 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 18
грудня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.