Справа № 813/6873/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/6873/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Лейко-Журомської
секретар судового засідання Єдинак
за участю позивача ОСОБА_1,
представників відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, стягнення коштів та
зобов'язання до вчинення дій
ОСОБА_1 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Львівській області, у
якому просить: скасувати наказ ГУ
Міндоходів у Львівській області від
12.08.2014 року № 584 про оголошення старшому
оперуповноваженому відділу
оперативного супроводження
адміністрування ПДВ ОУ ГУ Міндоходів у
Львівській області підполковнику
міліції ОСОБА_1 догани; стягнути з ГУ
Міндоходів у Львівській області кошти
в розмірі, які утримані з грошового
забезпечення на виконання наказу від
12.08.2014 року № 584; зобов'язати ГУ
Міндоходів у Львівській області
скасувати реєстрацію наказу в
Репозитарії звітної і статистичної
інформації ГУ Міндоходів у Львівській
області, затвердженого наказом ГУ
Міндоходів у Львівській області від
01.10.2013 року № 362. В обґрунтування
позовних вимог зазначено, що
відповідач протиправно притягнув його
до відповідальності з підстав закриття
кримінального провадження та у зв'язку
з відсутністю особистих результатів
роботи з виявлення, документування
фактів незаконного заявлення до
відшкодування сум ПДВ з бюджету,
незаконного формування від'ємного
значення ПДВ, резонансних та значних
фактів ухилення від сплати ПДВ.
Позивачем відповідно до посадової
інструкції, Положення про відділ
оперативного супроводження
адміністрування ПДВ ОУ ГУ Міндоходів у
Львівській області (далі - Положення)
виявлено та задокументовано
кримінальне правопорушення у сфері
оподаткування; на підставі переданих
матеріалів розпочато досудове
розслідування. Вказано, що відповідно
до вимог Кримінального процесуального
кодексу України (далі - КПК України), як
оперативним працівником ним не
здійснювалось досудове розслідування,
впливати на затягування розслідування
кримінального провадження він не міг,
оскільки не являвся ні членом слідчої
групи, ні учасником кримінального
провадження. У свою чергу ним виконано
43 доручення слідчого про проведення
слідчих (розшукових) дій у яких не було
встановлено термінів їх виконання, які
були скеровані позивачу в порушення
статті 218 КПК України. Зазначено, що
якісно провести слідчі (розшукові) дії
на території, яка знаходиться під
юрисдикцією іншого органу досудового
розслідування не надається можливим у
зв'язку з відсутністю джерел отримання
інформації та знання оперативної
обстановки. Вказано, що витрати,
понесені на відрядження на виконання
певних доручень оплачувались із
затримкою більше двох місяців; робота з
перегляду раніше виконаних доручень
потребувала додаткових затрат
робочого часу, проте оплата за
понаднормовий час не проводилась.
Зазначено, що певні доручення слідчого,
такі як огляд земельних ділянок,
відповідно до норм КПК України повинні
виконуватись тільки слідчим чи
прокурором, однак в порушення цих норм
за вказівкою керівництва ним було такі
виконано. Також вказано, що в посадовій
інструкції позивача та у Положенні не
вказано про відповідальність за
відсутність особистих результатів
роботи та не вказано що саме являється
особистим результатом роботи. В свою
чергу, в порушення вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, відповідачем не
створено належних умов проходження
служби особами рядового і
начальницького складу.
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав. Додатково зазначив,
що письмових пояснень в ході
службового розслідування ним не
надавалось, оскільки вимоги про
надання таких у письмовій формі від
відповідача не надходило. Також вказав,
що висновок службової перевірки за
фактом виконання доручення від 28.04.2014
року свідчить, що позивачем доручення
виконувались. Просив позов
Відповідач позов заперечив. У
запереченнях зазначив, що на виконання
подання Прокуратури Львівської
області від 24.05.2014 року, протоколу
оперативної наради від 09.07.2014 року,
керуючись статтею 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ УРСР було
проведено службове розслідування
відносно ОСОБА_1 за фактами, які
викладені у поданні прокуратури та
результатами службової діяльності у
січні-червні 2014 року. Під час
службового розслідування було
встановлено, що строк досудового
розслідування у кримінальному
провадженні становив понад 6 місяців і,
як вказала прокуратура у поданні,
недоліки мали місце внаслідок
невиконання доручень слідчого в
порядку статті 40 КПК України та
відсутності належної взаємодії між
слідчим та оперативним підрозділом.
Вказав, що робота звелась до переписки
із слідчим про призначення доручень та
нагадувань про їх виконання, а 28.07.2014
року слідчим винесено постанову про
закриття кримінального провадження.
Зазначив, що комісією по службовому
розслідуванню проаналізовано
результати роботи ОСОБА_1 в період з
січня по червень 2014 року та
встановлено, що ним не виконувались
функціональні завдання згідно з
посадовою інструкцією. Пояснень з
приводу недоліків, виявлених службовим
розслідуванням позивачем не надано,
про що складено акт. Також складено акт
про відмову від ознайомлення з
висновком та наказом про притягнення
до відповідальності. Вказав, що спірним
наказом позивачу оголошено догану, що
відповідає положенням статті 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України. Зазначив, що
Положенням про преміювання начальника,
першого заступника (заступників)
начальника та працівників ГУ
Міндоходів у Львівській області
передбачено, що накладення
дисциплінарного стягнення поєднується
з повним позбавленням працівника
премії за той місяць, у якому накладено
Представники відповідача подані
заперечення підтримали. Додатково
зазначили, що зі всіх скерованих
доручень слідчого, фактично виконано
лише одне доручення. Всі інші дії
зводились лише до формальної переписки
про неможливість виконання доручень.
Також вказали, що висновок службової
перевірки від 28.04.2014 року свідчить лише
про виконання ОСОБА_1 одного доручення
від 11.04.2014 року. Просили у задоволенні
Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі факти, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору по суті,
суд встановив наступні обставини та
надав їм правову оцінку.
Під час проходження служби позивачем,
прокуратурою Львівської області на
адресу в.о. начальника СУ ФР ГУ
Міндоходів у Львівській області
полковнику податкової міліції ОСОБА_4
було надіслано подання №04/5-47 вих-14 від
29.05.2014 року про усунення порушень вимог
КПК України щодо порушень вимог статті
41 КПК України при проведенні
досудового розслідування у
від 19.10.2013 року з вимогою вирішити
питання про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
винних працівників оперативного
управління ГУ Міндоходів у Львівській
області, а саме: старшого
оперуповноваженого з ОВС ГУ Міндоходів
у Львівській області ОСОБА_1
Також 09.07.2014 року з керівним складом
слідчого управління фінансових
розслідувань та оперативного
управління ГУ Міндоходів у Львівській
області, керівним складом відділу
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Львівської митниці
Міндоходів, керівним складом
оперативного управління СДПІ з ОВП у м.
Львові МГУ Міндоходів, особовим
складом підрозділів проведено
оперативну нараду з питань організації
роботи слідчих та оперативних
підрозділів ГУ Міндоходів у Львівській
області, про що складено протокол. За
наслідком виступів, на оперативній
нараді вирішено зокрема визнати
незадовільною роботу ОСОБА_1 (ВОСА ПДВ
З метою перевірки фактів, викладених в
поданні та на підставі протоколу
оперативної наради при заступнику
Міністра доходів і зборів України
ОСОБА_5 від 09.07.2014 року, 30.07.2014 року
прийнято наказ про проведення
службового розслідування у період з 30
липня по 12 серпня 2014 року відносно
старшого оперуповноваженого з ОВС
відділу ОСА ПДВ ОУ ГУ Міндоходів у
Львівській області підполковника
податкової міліції ОСОБА_1, за фактами
порушень вимог ст.41 КПК України,
неналежного виконання доручень
слідчого при проведенні досудового
розслідування у кримінальному
відсутності результатів роботи
За результатами службового
розслідування складено висновок,
відповідно до якого комісія дійшла до
переконання про підтвердження фактів
порушень позивачем вимог КПК України,
що призвело до затягування
розслідування кримінального
провадження і його закриття, а також за
невиконання пп.1.3, 2.2 посадової
інструкції, що підтверджується
відсутністю особистих результатів
роботи у напрямку боротьби із
злочинними проявами в сфері
оподаткування, які пов'язані з
незаконним відшкодуванням ПДВ,
вирішено старшому оперуповноваженому
в ОВС ВОСА ПДВ ОУ ГУ Міндоходів у
Львівській області ОСОБА_1 оголосити
Тому, наказом №584 від 12.08.2014 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності» старшому
оперуповноваженому в особливо
важливих справах відділу оперативного
супроводження відшкодування ПДВ
оперативного управління ГУ Міндоходів
у Львівській області підполковнику
податкової міліції ОСОБА_1 оголошено
Вказаний наказ, відповідно до п.4.1 п.4
«Порядку супроводження Репозитарія
звітної і статистичної інформації
головного управління Міністерства
доходів і зборів у Львівській області»,
затвердженого наказом № 362 від 01.10.2013
року, зареєстровано в Репозитарії
звітної і статистичної інформації
головного управління Міндоходів у
На виконання наказу №584 від 12.08.2014 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності» ОСОБА_1 не
нараховано та не виплачено надбавку за
високі досягнення у праці в сумі 898,95
При прийнятті рішення суд виходить з
Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України щодо її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначаються Законом України від 22.02.2006
року № 3460-ІV «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»
(далі - Дисциплінарний статут).
Згідно із визначенням, яке міститься в
статті 1 Дисциплінарного статуту
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Відповідно до статті 2 Дисциплінарного
статуту дисциплінарний проступок -
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.
Статтею 7 Дисциплінарного статуту
передбачено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу: дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного
статуту за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
Статтею 12 Дисциплінарного статуту
передбачено, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту
передбачено, що при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Отже, підставою дисциплінарної
відповідальності є дисциплінарний
проступок, сутність якого полягає у
невиконанні чи неналежному виконанні
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни,
визначення якої наведене у статті 1
Дисциплінарного статуту.
Такими підставами є виключно фактичні
дані, що свідчать про реальну наявність
у діях особи рядового або
начальницького складу органів
внутрішніх справ ознак
дисциплінарного проступку, зокрема
протиправної поведінки, шкідливих
наслідків та причинного зв'язку між ним
і дією (бездіяльністю) порушника
Дисциплінарна відповідальність не
настає у разі відсутності події чи
складу дисциплінарного проступку, в
тому числі вини особи рядового та
начальницького складу органів
податкової міліції, шкідливих
наслідків та причинного зв'язку між ним
і дією (бездіяльністю) порушника
Підставою для прийняття спірного
наказу стали висновки відповідача про
порушення позивачем вимог статті 41 КПК
України при проведенні досудового
розслідування у кримінальному
що призвело до затягування
розслідування кримінального
провадження і його закриття, а також
невиконання пп.1.3, 2.2 посадової
інструкції, що підтверджується
відсутністю особистих результатів
роботи у напрямку боротьби із
злочинними проявами у сфері
оподаткування, які пов'язані з
незаконним відшкодуванням ПДВ.
Як вбачається з подання Прокуратури
Львівської області, яке стало однією з
підстав проведення службового
розслідування щодо позивача, слідчим
управлінням фінансових розслідувань
ГУ Міндоходів у Львівській області
проводилось досудове розслідування у
за фактом умисного ухилення від сплати
податків службовими особами ТзОВ
«Миколаївські лани» за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст. 212 КК України.
У ході вивчення вказаного провадження
Прокуратурою Львівської області
з'ясовано, що розслідування у
кримінальному провадженні проводиться
з порушенням статті 216 КПК України,
строк досудового розслідування
складав понад 6 місяців.
Як вказано у поданні такий стан
досудового розслідування спричинений
внаслідок невиконання оперативними
підрозділами доручень слідчого в
порядку статті 40 КПК України та
відсутності взаємозв'язку між слідчими
та оперативними підрозділами. Робота
оперативних підрозділів звелась до
переписки зі слідчим про призначення
доручень і нагадувань про їх виконання
по кримінальному провадженню під час
розслідування якого встановлено, що
ТзОВ «Миколаївські лани»
реалізовувало вирощену продукцію
суб'єктам господарювання з ознаками
При проведенні службового
розслідування встановлено, що на
адресу ОУ ГУ Міндоходів скеровано три
доручення від 20.12.2013 року в порядку ст.40
КПК України щодо встановлення та
проведення допитів службових осіб
відповідних підприємств, які
зареєстровані у м.Києві та отримання
документів, які підтверджують
проведення реалізації
сільськогосподарської продукції ТзОВ
«Миколаївські лани», виконавцем яких
Оперативним підрозділом
проінформовано слідче управління про
скерування на електронні адреси з яких
подається звітність цими
підприємствами повісток про виклик
посадових осіб та скерування листів за
адресами реєстрації з вимогою надати
Проте, як вказано у поданні Прокуратури
Львівської області, впродовж двох
місяців жодної інформації щодо
виконання вказаних доручень надано не
було, у зв'язку з чим 05.02.2014 року
скеровано нагадування про виконання
Службовим розслідуванням встановлено,
що 11.03.2014 року слідчим в порядку статті
40 КПК України повторно скеровано
доручення щодо виділення оперативних
працівників для виїзду в м. Київ для
проведення слідчих (розшукових) дій у
кримінальному провадженні (отримання
документів та здійснення допитів). Лише
після скерування ще двох нагадувань,
матеріали виконання вказаного
доручення отримано 16.04.2014 року, що
свідчить про виконання доручення
Встановлено, що 24.01.2014 року слідчим у
вказаному вище кримінальному
провадженні, в порядку статті 40 КПК
України на адресу ОУ ГУ Міндоходів у
Львівській області скеровано
доручення щодо проведення допитів
водіїв, проте протягом 6 місяців
жодного матеріалу до слідчого
управління не надходило.
Окрім того, при проведенні службового
розслідування встановлено, що 28.07.2014
слідчим винесено постанову про
закриття кримінального провадження
п.2 ч.І ст.284 КПК України.
Як пояснив позивач, після реєстрації
кримінального провадження йому на
виконання почали надходити доручення
про проведення слідчих (розшукових)
дій. Зокрема, в трьох дорученнях слідча
вказала про необхідність допиту
посадових осіб підприємств та
отримання від підприємств документів,
як зареєстровані в м.Київ та м. Вишгород
та не вказала про наявність постанови
про проведення процесуальних дій на
іншій території та строку виконання
доручення. На виконання цих доручень
ним по мірі можливості були
встановлені електронні адреси
підприємств на які скеровано повістки
про виклик для проведення допитів.
Також за адресами реєстрації
підприємств скеровано вимоги про
надання документів. Причини неявки
осіб для допиту позивачу відомі не
були. Щодо виконання доручення від
11.03.2014 року вказав, що у ньому не було
зазначено про наявність постанови про
проведення слідчих дій на території,
яка знаходиться під юрисдикцією іншого
органу досудового розслідування, не
вказано про терміни виконання
доручення та про наявність наказу про
Статтею 41 КПК України передбачено, що
оперативні підрозділи органів
внутрішніх справ, органів безпеки,
органів, що здійснюють контроль за
додержанням податкового і митного
законодавства, органів Державної
пенітенціарної служби України, органів
Державної прикордонної служби України
здійснюють слідчі (розшукові) дії та
негласні слідчі (розшукові) дії в
кримінальному провадженні за
письмовим дорученням слідчого,
прокурора. Під час виконання доручень
слідчого, прокурора співробітник
оперативного підрозділу користується
повноваженнями слідчого.
Співробітники оперативних підрозділів
не мають права здійснювати
процесуальні дії у кримінальному
провадженні за власною ініціативою або
звертатися з клопотаннями до слідчого
судді чи прокурора. Доручення слідчого,
прокурора щодо проведення слідчих
(розшукових) дій та негласних слідчих
(розшукових) дій є обов'язковими для
виконання оперативним підрозділом.
Відповідно до ч. 6 ст. 218 КПК України
слідчий, прокурор має право провадити
слідчі (розшукові) дії та негласні
слідчі (розшукові) дії на території, яка
знаходиться під юрисдикцією іншого
органу досудового розслідування, або
своєю постановою доручити їх
проведення такому органу досудового
розслідування, який зобов'язаний її
кримінально-процесуального закону
визначено право органів досудового
розслідування проводити слідчі дії на
територіях, що знаходяться під
юрисдикцією інших органів досудового
розслідування. В тому числі, шляхом
надання доручень співробітникам
оперативних підрозділів, які наділені
повноваженнями слідчого при їх
З огляду на це, суд відхиляє твердження
позивача про неможливість виконання
ним доручення слідчого щодо проведення
слідчих дій на території інших
Суд також критично ставиться до
посилання позивача на те, що ним на
виконання доручень по мірі можливості
були встановлені електронні адреси
підприємств на які скеровано повістки
про виклик для проведення допитів, а
також скеровано вимоги про надання
Так, як вказує позивач, його вимоги про
явку на допити та надання документів
виконані не були, про причини їх не
виконання йому не відомо.
В цьому зв'язку суд зазначає, що суть
наданих позивачу слідчим доручень
зводилась власне до проведення таких
слідчих дій, як допити осіб, а не до
встановлення їх місця перебування. На
виконання цих доручень позивачу слід
було провести власне відповідні слідчі
дії - допитати осіб, а не вживати
заходів до їх проведення слідчим. Отже,
надання позивачем слідчому анкетних та
контактних даних осіб, які підлягали
допиту, не можуть вважатись виконанням
доручення про проведення слідчих дій.
Щодо посилань позивача на виконання ще
43 доручень про проведення слідчих
(розшукових) дій в тому числі на
території Київської області,
Тернопільської області та Львівської
області; на факт, що витрати, понесені
на відрядження на виконання певних
доручень оплачувались із затримкою
більше двох місяців; а робота з
перегляду раніше виконаних доручень
потребувала додаткових затрат
робочого часу, проте оплата за
понаднормовий час не проводилась, суд
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.
Службове навантаження позивача, оплата
його праці та відшкодування власних
видатків не є предметом заявленого
позову, а отже ці обставини не входять в
предмет доказування у справі і суд не
вправі надавати їм оцінку.
Щодо відсутності у дорученнях слідчого
вказівки на строк їх виконання, про що
стверджує позивач, то за правилами ст. 7
КПК України розумність строку є однією
із засад кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 28 КПК України під час
кримінального провадження кожна
процесуальна дія або процесуальне
рішення повинні бути виконані або
прийняті в розумні строки. Розумними
вважаються строки, що є об'єктивно
необхідними для виконання
процесуальних дій та прийняття
процесуальних рішень.

Цією ж статтею КПК України встановлено
критерії визначення розумних строків
для проведення окремих слідчих
(процесуальних) дій.

Отже, відсутність у дорученнях
слідчого вказівок на строк їх
виконання не повинно було давати
позивачу підстав вважати, що їх
виконання ніяк не обмежене часом.

Суд відхиляє твердження позивача, що
14.04.2014 року Прокуратурою Львівської
області за невиконання доручень
слідчого в порядку статті 40 КПК України
у вказаному кримінальному провадженні
призначено службову перевірку, згідно
з якою порушень вимог КПК України в
діях ОСОБА_1 не встановлено.

Так, зі змісту висновку службової
перевірки від 28.04.2014 року вбачається, що
предметом перевірки являлось
дотримання позивачем вимог КПК України
лише по одному епізоду виконання
доручення слідчого, а саме доручення
від 11.04.2014 року.

Тому, хоча дійсно цим службовим
розслідуванням порушень вимог КПК
України в діях ОСОБА_1 не встановлено,
проте відповідач і не покликався у
своєму рішенні про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності на факт невиконанням
ним цього конкретного доручення
слідчого.

Крім того, на виконання вимог протоколу
оперативної наради при заступнику
Міністра доходів і зборів України
ОСОБА_5, комісією по службовому
розслідуванню, проаналізовано
результати роботи старшого
оперуповноваженого в ОВС ВОСА ПДВ
ОСОБА_1 в період січня-червня 2014 року.

Як вказав представник відповідача,
ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з
протоколом оперативної наради, що
зафіксовано в рапорті старшого
інспектора з ОД штабу ОУ ОСОБА_6 від
28.07.2014 року.

Як вказано у висновку службового
розслідування, протягом січня-червня
2014 року старшим оперуповноваженим з
ОВС ОСОБА_1 не виконувались
безпосередні функціональні завдання
та обов'язки, які затверджені пп.1.3, 2.2
посадової інструкції. Зокрема, за
інформацією СООРД ОУ ГУ Міндоходів у
Львівській області, в старшого
оперуповноваженого в ОВС ВОСА ПДВ
ОСОБА_1 в період січня- червня 2014 року -
відсутні заведені
оперативно-розшукові справи для
виявлення, упередження, документування
резонансних та значних фактів
незаконного заявлення до
відшкодування сум ПДВ з бюджету,
незаконного формування від'ємного
значення ПДВ, резонансних та значних
фактів ухилення від сплати ПДВ до
бюджету. Відсутні, також, практичні
результати роботи по вигодоформуючих
СГД («податкові ями») та їх
вигодонабувачах.

Таким чином, відповідач прийшов до
висновку, що старшим оперуповноваженим
в ОВС ВОСА ПДВ ОСОБА_1 в період з 01.01.2014
року по 01.08.2014 року
оперативно-розшукові справи для
документування злочинів в податковій
сфері не заводились, а також за його
матеріалами кримінальні провадження
не реєструвались, що, на думку
відповідача, свідчило про невиконання
позивачем вимог п. 1.3.1 своєї посадової
інструкції, якою визначено, що головним
його завданням є організація та
безпосередня участь у заходах, у тому
числі оперативно-розшукового
характеру, спрямованих на виявлення
упередження та документування
резонансних та значних фактів
незаконного заявлення до
відшкодування, або незаконного
відшкодування сум ПДВ з бюджету,
незаконного формування від'ємного
значення ПДВ, резонансних та значних
фактів ухилення від сплати ПДВ до
бюджету. Також зроблено висновок, що
позивачем не виконано пункт 2.2
посадової інструкції щодо не
спрямування ОСОБА_1 своє практичної
роботи у напрямку боротьби зі
злочинними проявами у сфері
оподаткування.

Рішенням оперативної наради з питань
організації роботи слідчих та
оперативних підрозділів ГУ Міндоходів
у Львівській області, яка відбулась під
головуванням заступника Міністра
доходів і зборів України ОСОБА_5,
результати роботи старшого
оперуповноваженого в ОВС ВОСА ПДВ
ОСОБА_1 в період січня - червня 2014 року
визнані незадовільними.

Вказане підтверджує невиконання
позивачем пп.1.3, 2.2 посадової
інструкції.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач під час проведення службового
розслідування та перед накладенням
дисциплінарного стягнення не надавав
пояснень та жодним чином не
спростовував висновків розслідування,
не доводив їх помилковість чи
відсутність виявлених порушень як
таких, та скористався лише своїм правом
звернення до суду з позовною заявою.

Абзацом 5 статті 14 Дисциплінарного
статут передбачено, що небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

З огляду на досліджені в судовому
засіданні докази та встановлені
обставини, суд приходить до висновку,
що позивачем не спростовано висновків
службового розслідування та не
доведено належними доказами
відсутність в його діях чи
бездіяльності виявлених порушень
вимог КПК України та посадової
інструкції.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Матеріали справи
свідчать, що відповідні положення
відповідачем дотримані.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та
частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Виходячи з вищевикладеного суд
приходить до переконання, що
відповідачем на підставі, в межах та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та чинним законодавством
України, з дотриманням передбачених ст.
2 КАС України принципів, правомірно
прийнято спірний наказ, тому відсутні
підстави для його скасування.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача не
підтверджені матеріалами справи та не
доведені у судовому засіданні, а тому у
задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати з сторін не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не
встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 22
грудня 2014 року.

Суддя
М.В. Лейко-Журомська