Справа № 754/8246/14-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Смирнова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 02 вересня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі м. Києва, Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві про визнання незаконним
перерахунку пенсії та відшкодування
шкоди у вигляді упущеної вигоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Деснянського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі м. Києва, Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві та просила визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва при
здійсненні перерахунку її пенсії,
зобов'язати Управління відновити з
01.03.2014 року виплату пенсії, яка була
призначена з 01.10.2011 року за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та зобов'язати
відповідача признати кошти в сумі 37.110
грн. 08 коп. компенсацією матеріальних
та нематеріальних збитків, понесених
нею через незаконну відмову в
призначенні пенсії із зниженням
пенсійного віку в березні 2007 року, як
матері інваліда з дитинства, та не
списувати їх з її пенсійного рахунку.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 02 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
у вересні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва, в якому
просила зобов'язати відповідача
призначити їй достроково пенсію як
матері дитини інваліда з дитинства, у
відповідності до ст. 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».
Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.06.2009 року позов було задоволено в
повному обсязі. Постановою
Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2011
року постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.06.2009 року скасовано та ухвалено нову,
якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва, третя
особа: МСЕК Дніпровського району м.
Києва про зобов'язання призначити
пенсію, - відмовлено. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
27.10.2011 року постанову Апеляційного суду
м. Києва від 25.05.2011 року скасовано та
залишено в силі постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.06.2009 року.

На підставі виконавчого листа № 3/590,
виданого Окружним адміністративним
судом м. Києва 02.12.2011 року, головним
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Магда С.Г. 03.01.2012 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 30601872 та надано 7-ми
денний строк для добровільного
виконання рішення суду, а також
зобов'язано боржника надати письмове
підтвердження про його виконання.

В ході виконання рішення суду
державним виконавцем в порядку ст.ст. 75,
89 Закону України «Про виконавче
провадження» за невиконання боржником
рішення суду в добровільному порядку
застосовано штрафні санкції у вигляді
штрафу в розмірі 680 грн. та 1.360 грн., про
що 14.05.2012 року та 07.06.2012 року винесено
відповідні постанови. В-подальшому,
27.06.2012 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Магда С.Г.
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження ВП № 30601872 на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ч. 3 ст. 75 Закону
України «По виконавче провадження».

В той же час, ОСОБА_3 виповнилось 55 років
і вона звернулась до Управління
Пенсійного фонду в Деснянському районі
м. Києва (за місцем проживання) із
заявою про призначенні пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». З 01.10.2011 року їй була
призначена пенсія за віком.

22 Лютого 2014 року ОСОБА_3 отримала лист
Головного Управління Пенсійного фонду
України в м. Києві від 17.02.2014 року № 3797/10,
згідно якого повідомлено, яким чином
буде перерахована її пенсія та
приведено розмір пенсії, яка буде
нарахована з 05.03.2007 року на підставі
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 27.10.2011 року. При цьому, у
розрахунку, який викладено в листі,
береться за основу середня заробітна
плата (дохід) в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
згідно цього Закону враховується для
обчислення пенсії за 2006 рік в розмірі
928,81 грн., тобто за календарний рік, що
передує року звернення за призначенням
пенсії, як це передбачено ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
редакції станом на 05.03.2007 року.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
саме на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.10.2011 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва було здійснено призначення та
нарахування ОСОБА_3 пенсії за віком, як
матері інваліда з дитинства, починаючи
з 05.03.2007 року, з урахуванням середньої
заробітної плати (доходу) в середньому
на одну застраховану особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески за календарний рік, що передує
року звернення за призначенням пенсії,
як це передбачено ст. 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в редакції
станом на 05.03.2007 року. При цьому
зазначає, що на лист Головного
Управління Пенсійного фонду України в
м. Києві від 17.02.2014 року № 3797/10 позивачка
не надала заперечення, що суд розцінює
як згоду ОСОБА_3 на призначення такої
пенсії. До того ж, позивачка не
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
м.Києва із заявою про відмову в
призначенні їй пенсії за віком з 05.03.2007
року, як матері інваліда з дитинства.
Разом з тим, зазначив, що незважаючи на
все вищевикладене позивач не
позбавлена права на звернення до
пенсійного фонду із заявою про
призначення пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати як: пенсія за віком, пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з

дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення

50 років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» особі, яка має
одночасно право на різні види пенсії
(за віком, по інвалідності, у зв'язку
з втратою годувальника),
призначається один із цих видів пенсії
за її вибором

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва було
здійснено призначення та нарахування
ОСОБА_3 пенсії за віком, як матері
інваліда з дитинства, починаючи з 05.03.2007
року саме на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.10.2011 року та при цьому позивачка не
надала заперечень щодо виконання
вищезазначеної ухвали. Крім того,
позивачка не звернулась до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва із заяваю
про відмову в призначення їй пенсії за
віком з 05.03.2007 року, як матері інваліда з
дитинства, а тому позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення питання
колегією суддів не виявлено, суд
правильно визначив правовідносини, що
склалися між сторонами, - з огляду на що
підстави до скасування оскаржуваного
судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 197, 199, 200, 205, 206, 211
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 02 вересня 2014
року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.