Справа № 815/5114/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/5114/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Харченко Ю. В.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 06 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про зобов'язання
зняти арешт з Ѕ частини + Ѕ частини
квартири АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
вищевказаним адміністративним
позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що Другим Київським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
при поверненні виконавчого документа,
про що винесено відповідну постанову
від 27.06.2013р. №31523209, у порушення вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», не знято арешт з Ѕ
частини + Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2014
року адміністративний позов було
задоволено.

Зобов'язано Другий Київський відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції зняти
арешт з 1/2 частини + 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даною постановою
суду Другий Київський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
30.10.2004 р. одружилися ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
про що в книзі реєстрації актів про
одруження 30.10.2004р. зроблено запис №882.
Прізвище після одруження: чоловіка -
ОСОБА_4, дружини - ОСОБА_3. Вищеозначене
підтверджується наявним у матеріалах
справи Свідоцтвом про одруження серії
НОМЕР_1 від 30.10.2004р., виданого Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Київського районного управління
юстиції м. Одеси.

За наслідками розгляду виконавчого
провадження №30609594 Першим Приморським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
винесено Постанову від 26.12.2011р., якою
накладено арешт на нерухоме майно
ОСОБА_5, а саме: Ѕ та Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1, та на підставі п.10 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавчий лист №2-2469/10,
виданий 31.03.2011р. Приморським районним
судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_6 боргу у сумі 4417грн.,
для виконання направлено за належністю
до Другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції.

Відповідно до наявного у матеріалах
справи Свідоцтва про смерть від
ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2, виданого
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
Одеського міського управління юстиції,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_3 є
спадкоємцем померлого ОСОБА_4, яка
звернулась до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, до
складу якої, у тому числі, входить
квартира під АДРЕСА_1, про що свідчить
наявна у матеріалах справи Довідка
щодо надання відомостей стосовно
спадкоємців по спадковій справі від
25.01.2014р. №295/02-14, за підписом Державного
нотаріуса третьої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_7

Також встановлено, що при примусовому
виконанні виконавчого листа №2-2469/10,
виданого 31.03.2011р. Приморським районним
судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_6 боргу у сумі 4417грн.,
Другим Київським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, на підставі п.4 ч.1
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження», винесено Постанову про
завершення виконавчого провадження
від 27.06.2013р. №31523209.

29.11.2013р. ОСОБА_3 звернулась до
начальника Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
із заявою №12128/08-39/7, у якій зазначила, що
26.12.2011р. державним виконавцем Притуляк
В.М., на підставі виконавчого листа
№2-2469/10, виданого 31.03.2011р. Приморським
районним судом м. Одеси щодо стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу у сумі
4417грн., було накладено арешт на Ѕ та Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1 що належить
боржнику. 25.08.2012р. помер ОСОБА_4, який є
боржником у виконавчому провадженні
щодо стягнення на користь ОСОБА_6 боргу
у сумі 4417грн. Згідно зі ст.ст.1223, 1261
Цивільного кодексу України ОСОБА_3 є
спадкоємцем боржника, що відповідно
свідчить про перехід до неї прав та
обов'язків, у зв'язку з чим вона мала
відшкодувати на користь ОСОБА_6 борг у
розмірі 4417грн. Однак, стягувач помер, а
спадкоємців у нього немає. Таким чином,
з урахуванням вищевикладеного, та
відповідно до п.3 ч.1 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження»,
заявником, серед іншого, викладено
прохання щодо закриття виконавчого
провадження №30609594 та зняття арешту з Ѕ
та Ѕ частини квартири АДРЕСА_1

За наслідками розгляду вищеозначеного
звернення Першим Приморським відділом
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції на ім'я
ОСОБА_3 09.12.2013р. надіслано Лист №36573, у
якому зазначено, що виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №2-2469/10, виданого
31.03.2011р. Приморським районним судом
м.Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 грошової суми 4417,00грн.,
державним виконавцем завершено на
підставі п.10 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» 26.12.2011року, у
зв'язку з чим виконавчий документ
направлено до другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
для виконання за територіальністю. У
зв'язку з чим заявнику запропоновано
звернутись до другого Київського
відділу ДВС ОМУЮ для завершення
виконавчого провадження та зняття
арешту.

Також встановлено, що за наслідками
розгляду неодноразових звернень
ОСОБА_3, зокрема, від 13.12.2013р., від
03.03.2014р., від 01.07.2014р., та від 02.09.2014р.,
Другим Київським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції на ім'я заявника
надіслано Листи-відповіді, а саме: від
24.12.2013р. №05-42/32214, від 11.03.2014р. №0542/3378, від
09.07.2014р. №0542/14952, та від 02.09.2014р. №0542/16754,
відповідно, у яких зазначено, що
постановою ВП №30609594 від 26.12.2011року
державним виконавцем першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції накладено арешт на
нерухоме майно, а саме: Ѕ та Ѕ частини
квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з
невиконанням боржником вимог
виконавчого документу. Виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-2469/10, виданого
Приморським районним судом м. Одеси
31.03.2011року завершено на підставі ч.1 п.4
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження», про що державним
виконавцем Відділу винесено постанову
від 27.06.2013року. Вищевказаний виконавчий
документ повторно до Відділу не
надходив. Також, в означених Листах
Другим Київським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції зазначено, що
зняття арешту необхідно здійснювати в
судовому порядку, оскільки ст.ст.50, 60
Закону України «Про виконавче
провадження» не передбачено зняття
арешту в даному випадку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Другий Київський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції при винесенні
Постанови про повернення виконавчого
документа ВП №31523209 від 27.06.2013р. діяв не
у межах повноважень та не у спосіб, що
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження», що призвело до
порушення законних прав позивача.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Закону України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№ 606-ХІV із змінами та доповненнями.

За змістом ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

З метою забезпечення гарантій прав
громадян і юридичних осіб у
виконавчому провадженні ст.6 Закону
України «Про виконавче провадження»
зобов'язано державного виконавця
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

На підставі ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Згідно п.1. ч.2 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» державною
виконавчою службою, у тому числі,
підлягають виконанню виконавчі листи,
що видаються судами.

За правилами ч.1 ст.30 означеного Закону
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із статтею
47 цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав, -
згідно із статтею 48 цього Закону.

За змістом п.4 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу, зокрема, у разі, якщо він не
здійснив авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій, авансування яких передбачено цим
Законом, незважаючи на попередження
державного виконавця про повернення
йому виконавчого документа.

На підставі ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Згідно ч.ч.2,3 ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника. З майна
боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

Отже в контексті зазначених норм,
Другий Київський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції при поверненні
виконавчого документа повинен був
вирішити питання щодо зняття заходів
забезпечення виконання рішення суду,
тобто зняття арешту, накладеного на Ѕ
частини + Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Таким чином на підставі викладеного
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
Другий Київський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції при винесенні
Постанови про повернення виконавчого
документа ВП №31523209 від 27.06.2013р. діяв не
у межах повноважень та не у спосіб, що
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження», що призвело до
порушення законних прав позивача.

Стосовно доводів апелянта щодо не
доведення смерті та відсутності
спадкоємців ОСОБА_6, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач не
надав суду належні докази на
підтвердження своїх заперечень проти
позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 06 жовтня 2014 року у справі №
815/5114/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян