Справа № 2а-1241/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
Справа №
9104/12134/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Личаківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 29 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Личаківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

01.07.2011 року позивач звернулася з
позовом до відповідача в якому просила
визнати дії Личаківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради неправомірними та
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити недоплачену у 2011 році
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з
врахуванням ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Позивач свої позовні вимоги мотивувала
тим, що вона є матір'ю малолітньої
дитини та відповідно до ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», їй як особі яка здійснює
догляд за малолітньою дитиною до
досягнення нею трирічного віку повинна
виплачуватися допомога в розмірі
встановленому законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Вважаючи, що виплата по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за вказаний період здійснювалась
не в повному розмірі, позивач
звернулася до суду.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 29 липня 2011 року позов
задоволено.

Визнано неправомірними дії
Личаківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради та
зобов'язано його нарахувати і
виплатити ОСОБА_1 недоплачену у 2011 році
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з
врахуванням ст. 15 Закону України „Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
відповідно до якої, така надається у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років, та з врахуванням
виплачених сум.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених у
апеляційній скарзі. Управління праці
та соціального захисту населення,
зокрема, посилається на те, що
відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу
України розпорядники коштів беруть
бюджетні зобов'язання та проводять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань. Виходячи з того, що позивач
отримала зазначені виплати в розмірах
встановлених законами України про
Державний бюджет України на 2011 рік,
відповідач правомірно керувався
нормами, якими врегульовані
правовідносини щодо виплат,
передбачених Законом України «Про
державну допомогу сім"ям з дітьми",
позовні вимоги не грунтуються на
нормах чинного законодавства і
задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що особи які беруть
участь в справі в судове засідання не
прибули, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає доцільним розглядати справу
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта необхідно залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю
малолітньої дитини, що підтверджується
свідоцтвом про народження та
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» має
право на отримання допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
одним з видів такої державної допомоги
сім'ям з дітьми, є допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ст.ст. 13, 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», право на допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом, має
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст. ст. 42, 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», № 2240-ІІІ від 18.01.2001 року,
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один з батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною. Така
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені ст. 14
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», при цьому даним
Законом не передбачено обмежень чи
особливих умов для розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги на застрахованих чи
незастрахованих осіб.

Встановлено та підтверджено
матеріалами справи, позивач є матір'ю
малолітньої дитини, що підтверджується
долученою до матеріалів справи копією
свідоцтва про народження та перебуває
на відповідному обліку у відповідача,
як особа, яка здійснює догляд за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та отримує допомогу в розмірі 130
грн.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»,
правовідносини щодо виплати допомоги
регулюються Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ст. 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Так, змінами до статті 13 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
надано належну оцінку наявним у справі
доказам, а їх достатня кількість та
взаємний зв'язок у сукупності дали
змогу суду першої інстанції зробити
вірний висновок щодо задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги суд визнає
безпідставними, позаяк вони не містять
жодного доказу на спростування
висновків суду першої інстанції.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Личаківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 29 липня 2011 року у справі №
2а-1241/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М.
Довгополов