Справа № 826/16628/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2014 року м. Київ
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Кармазіна О.А.,
суддів: Іщука І.О. та Катющенка В.П.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до Правління
Пенсійного Фонду України Головного
управління ПФУ в Дніпропетровській
областіпровизнання бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1, який мешкає
АДРЕСА_2, з позовом, в якому позивач
- (1) визнати бездіяльність
Правління ПФУ - у виконанні обов'язку по
внесенню змін до основного документу
діяльності ПФУ - «Порядок подання та
оформлення документів для призначення
пенсій» у відповідність з Рішенням КСУ
№ 25-рп/2009 від 07.10.2009 р. - актом порушення
його матеріальних прав;
- (2) зобов'язати Правління ПФУ -
негайно внести та затвердити зміни у
вищезгаданий порядок, що забезпечує
документальне виконання та реальну
виплату пенсій усім українським
пенсіонерам, які мешкають за межами
України, згідно з рішенням КСУ;
- (3) зобов'язати обох відповідачів
визначити уповноважене територіальне
управління ПФУ (бажано за місцем
проживання перед виїздом з України) та
дати йому вказівку: - поновити виплату
пенсії за віком з 07.10.2009 р.
Позивач просив розглядати позов за
його відсутності, що відповідно до ч. 4
ст. 122 КАС України є підставою для
розгляду справи за відсутності
В обґрунтування позову Позивач
зазначає, що з 1937 року по 1988 рік
навчався та працював в Україні.
Загальний трудовий стаж - 40 років. До
від'їзду з України у 1988 році проживав за
адресою: АДРЕСА_1 та отримував пенсію за
віком в Октябрському районі міста.
Як вказує позивач, 07.10.2009 р.
Конституційний Суд України своїм
рішенням № 25-рп/2009 встановив законне
право всіх без виключення українських
пенсіонерів, які проживають поза
межами України, на отримання
заробленої в Україні пенсії.

Таким чином, як наполягає позивача,
починаючи з 07.10.2009 р. у ПФУ немає ніяких
перешкод для поновлення та виплати
позивачу пенсії за віком з урахуванням
його трудового стажу, не дивлячись на
її проживання за кордоном.

На підставі вказаного рішення, Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі
також Закон № 1058-IV) та у зв'язку з
відсутністю в Ізраїлі територіального
органу Пенсійного Фонду України, як
зазначає позивач, він направив до
Правління Пенсійного Фонду України
заяву про поновлення та виплату через
територіальний орган ПФУ пенсії,
заробленої трудовим стажем в Україні.

Надалі, як зазначає позивач, його заяву
10.02.2014 р. було направлено до ГУ ПФУ в
Дніпропетровській області для
розгляду по суті. При цьому, у
супровідному листі правління ПФУ
зробило ряд вказівок, які не
відповідають Законам та Конституції
України.

Між тим, ГУ ПФУ у Дніпропетровській
області листами від 27.02.2014 р. та від
02.06.2014 р. вказало, що для поновлення та
виплати пенсій за віком в Ізраїль не
має підстав.

Позивач зазначає, що відповідачі
ігнорують виконання рішення КСУ,
саботаж триває більше 4-х років.

При цьому позивач, відносно вимог про
внесення змін до вищезгаданого
Положення, зазначає, що Правління ПФУ
повинно було негайно внести зміни до
цього Положення одразу після прийняття
рішення КСУ. Позивач звертає увагу, що
до цього часу не затверджено перелік та
форму документів, порядок звернення,
механізм виплати пенсій для
пенсіонерів, які мешкають за кордоном.

Позивач по суті також зазначає, що в
силу Рішення КСУ має право на отримання
пенсії за кордон, а відтак вважає, що
ПФУ порушує його права на призначення
та отримання пенсії за віком.

Відповідачі, будучи належним чином
повідомленими про розгляд справи, в
судове засідання не з'явилися, доказів
поважності причин неприбуття у судове
засідання не надали.

Враховуючи те, що позивач просив
розглядати справу за його відсутності,
а також враховуючи неявку відповідачів
у судове засідання, суд на підставі ч. 6
ст. 128 КАС України ухвалив розглядати
справу у письмовому провадженні.

При цьому, Відповідач-1 надав письмові
заперечення, в яких зазначив про
необґрунтованість позову та просив у
задоволенні позову відмовити.
Відповідач-1 посилається на положення
ст. 51 Закону № 1058-IV та вказує, що хоча
певні положення Закону і визнані
неконституційними, у той же час він
поширюються на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон,
після 07.10.2009 р. Разом з тим, механізм
реалізації рішення КСУ на даний час
відсутній, у зв'язку з чим триває робота
ПФУ з Мінпраці щодо підготовки
нормативно-правових актів, спрямованих
на виконання рішення КСУ.

Ухвалою суду від 24.12.2014 р. позов частині
позовних вимог № 1 та № 2 залишено без
розгляду на підставі ст. 100 та п. 9. ч. 1 ст.
155 КАС України.

Таким чином, позов підлягає розгляду по
суті в частині позовної вимоги № 3.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до ПФУ із заявою від
27.01.2014 р. (вх. ПФУ від 03.02.2014 р.) в якій
просив зобов'язати уповноважене УПФУ
поновити виплату пенсії, заробленої з
1954 р. по 1994 рік. У разі необхідності
надати додаткові документи, позивач
просив повідомити перелік цих
документів.

У свою чергу ПФУ на підставі ст. 7 Закону
України «Про звернення громадян»
листом від 10.02.2014 р. спрямувало заяву
позивача на адресу ГУ Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області.

У копії зазначений лист ПФУ
спрямований на адресу позивача.

У супровідному ПФУ зазначено, крім
іншого, що на розгляді ВР України
знаходиться проект Закону про
ратифікацію Угоди між Україною та
Державою Ізраїль про соціальне
забезпечення. Ураховуючи наведене, як
зазначено у листі, виплата пенсії під
час проживання за кордоном буде
здійснюватись у разі прийняття ВР
України вищевказаного Закону за
встановленим Угодою порядком.

Звернуто увагу, що Порядок подання
документів для призначення
(перерахунку) пенсій, затверджено
постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. №
22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Крім того, наведено приписи пунктів 2, 3
та 15 вищезгаданого Порядку № 22-1 щодо
порядку звернення до відповідного
управління ПФУ за місцем проживання
(реєстрації) особи, роз'яснено перелік
документів, які мають подаватися для
поновлення виплати пенсії, а також
роз'яснено порядок розгляду
відповідної заяви та документів,
порядок прийняття рішення про
поновлення виплати пенсії.

27.02.2014 р. за № 1321-14 Головним управлінням
ПФУ в Дніпропетровській області на
адресу позивача сформовано відповідь,
в якій роз'яснено положення ст. 47 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
вищевказаного Порядку № 22-1, зазначено
перелік документів, який має
подаватися для відновлення виплати
пенсії, а також роз'яснено порядок
прийняття рішення про поновлення
виплати пенсії.

08.04.2014 р. на адресу відповідачів позивач
сформував додаткову заяву (вх. ПФУ від
12.05.2014 р.), у розвиток попередньої, в якій
зазначив про незгоду із вищезгаданими
відповідями відповідачів та зазначив
додаткові аргументи на користь своєї
позиції щодо необхідності поновлення
виплати йому пенсії та просив поновити
виплату йому пенсії.

16.05.2014 р. ПФУ надіслав останню заяву
позивача до ГУ Пенсійного Фонду
України в Дніпропетровській області
(вих. № 5303/Л-11).

02.06.2014 р. на адресу позивача ГУ ПФУ в
Дніпропетровській області сформовано
лист, в якому позивача проінформовано,
що позивач перебував на обліку в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
та отримував пенсію за віком. Виплату
пенсії припинено з 21.05.1998 року у зв'язку
з виїздом на постійне місце проживання
до Держави Ізраїль.

Зазначено, що відповідно до ст. 51
вищезгаданого Закону, у разі виїзду
пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед виїздом.
Під час перебування за кордоном, як
зазначено у листі, пенсія виплачується
у тому разі, якщо це передбачено
міжнародним договором.

Таким чином, як вказується у листі,
виплата пенсії буде здійснюватись у
разі прийняття ВР України Закону про
ратифікацію Угоди між Україною та
Державою Ізраїль.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» поновлення виплати
пенсії здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Виплата пенсії
поновлюється в порядку, передбаченому
частиною третьою статті 35 та статтею 46
цього Закону.

Позивач звернувся до ПФУ із заявою, яка
повинна була бути направлена
відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону
України «Про звернення громадян» до
компетентного органу, тобто до
відповідного територіального органу
ПФУ.

В даному випадку заяву позивача було
направлено до Головного управління ПФУ
в Дніпропетровській області
(Відповідач-2).

Однак, всупереч наведеним вище
положенням Закону № 1058-IV, Порядку № 22-1
та приписам ч. 3 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян» відповідач-2 не
направив заяву позивача до районного
управління за останнім місцем
проживання позивача в Україні
(управління ПФУ в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська) для розгляду в
порядку ч. 2 ст. 49 № 1058-IV.

З огляду на встановлені судом
обставини та приведені вище положення
законодавства України, суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
відповідно до положень ч. 2. ст. 11 КАС
України та визнати протиправною
бездіяльність відповідача-2, яка
полягає у не направленні заяви
позивача до районного управління ПФУ
для розгляду по суті.

Водночас, відносно позовної вимоги № 3,
заявленої до обох відповідачів, суд
вважає, що дана вимога підлягає
частковому задоволенню, а саме, з
урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС
України порушені права позивача
підлягають поновленню шляхом
зобов'язання відповідача-2 надіслати
заяву позивача про поновлення виплати
пенсії до управління ПФУ в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська для
розгляду по суті.

В іншій частині позовної вимоги № 3
слід відмовити з підстав їх
передчасності, оскільки призначення та
виплата пенсії здійснюється за
результатами розгляду заяви по суті,
дій щодо чого в даному випадку
компетентним УПФУ ще не було вчинено.
При цьому, суд не вбачає вчинення з боку
ПФУ протиправних дій чи допущення
протиправної бездіяльності відносно
позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, виходячи з
наведеного, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позову, як
зазначено вище.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління ПФУ в
Дніпропетровській області (код з ЄДР
21910427; адреса: 49123, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 26), яка полягає
у не направленні заяви ОСОБА_1 від 27.01.2014
р. про поновлення виплати пенсії, з
урахуванням заяви від 08.04.2014 р., до
управління ПФУ в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська.

Зобов'язати Головне управління ПФУ в
Дніпропетровській області (код з ЄДР
21910427; адреса: 49123, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 26) направити
заяву ОСОБА_1 від 27.01.2014 р. про
поновлення виплати пенсії, з
урахуванням заяви від 08.04.2014 р., до
управління ПФУ в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська для розгляду по суті.

У задоволенні позову в іншій частині -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Головуючий суддя
О.А. Кармазін

Судді:
І.О. Іщук

В.П. Катющенко