Справа № 872/15659/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 рокусправа № 804/8180/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Будбізнессервіс" на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2013 року у справі № 804/8180/13-а за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Будбізнессервіс" до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2013р. Приватне підприємство
"Будбізнессервіс" (далі - позивач)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби (далі - відповідач) та
просить визнати неправомірними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 04.04.2013р №
згідно з яким ПП
"Будбізнессервіс" ()
донараховано податку на прибуток на
загальну суму 150 196,00 грн., в тому числі 120
156,00 грн. - основного зобов'язання зі
сплати податку та 30 040,00 грн. - штрафних
санкцій; визнати неправомірними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 04.04.2013р. №
згідно з яким ПП
"Будбізнессервіс" ()
донараховано зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 113 784,00
грн., в тому числі 91027,00 грн. - основного
зобов'язання з ПДВ та 22 757,00 грн. -
штрафних санкцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною
постановою позивач подав апеляційну
скаргу, мотивуючи її тим, що судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної постанови не було взято
до уваги обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи, тим
самим порушено норми матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

З 22.02.13 по 28.02.13 року працівниками
Західно-Донбаської ОДПІ проводилась
невиїзна позапланова документальна
перевірка Позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України з податку на додану вартість та
податку на прибуток за період з 01.01.12 по
31.12.12 по взаємовідносинах з ТОВ
"Шоковіта", код за .

За результатом зазначеної перевірки
складено акт від 12.03.2013р. №79/22/6-33588306.

Вказаним актом встановлено допущення
Позивачем порушення наступних норм
податкового законодавства, що
стосуються нарахування податку на
додану вартість та податку на прибуток:
1) пп.138.1.1. п.138.1 п.138.2 .п.138.8.1. п.138.8. ст..138
ст.138 п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139, 138.11 140.2 - 140.5 cm. 140,
ст.. 142 і 143 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755- VI (із змінами та
доповненнями) що привело до заниження
податку на прибуток на загальну суму -
5461,89грн., в тому числі: 3 кв. 2012р. 904,16 грн.,
4кв. 2012р. 4557,73 грн.; 2) пп. 135.5.4. Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI
(із змінами та доповненнями) що
призвело до заниження податку на
прибуток в розмірі 114693,60грн, а саме: кв.
2012р. - в розмірі 109426,80грн (по контрагенту
ТОВ "Шоковіта"), кв. 2012р. - в розмірі
5266,80грн (по контрагенту ТОВ "Шоковіта");
3) п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.185.1. ст.185.
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI (із змінами та доповненнями)
завищено розмір податкового кредиту та
як наслідок занижено податкові
зобов'язання в розмірі 91026,67грн, в т.ч. по
періодах: за липень 2012р. в розмірі 51666,67
грн.; за вересень 2012р. в розмірі 35180 грн.;
за листопад 2012р. в розмірі 4180 грн.

У зв'язку із наведеним позивачу були
донараховані грошові зобов'язання з
ПДВ і податку на прибуток, про що
винесено податкові
повідомлення-рішення:

- від 04.04.2013р. № про визначення
грошових зобов'язань з податку на
прибуток у сумі 150196 грн. (120158 грн. -
основний платіж, 30040,00 грн. - штрафна
санкція);

-від 04.04.2013р. № про визначення
грошового зобов'язання з ПДВ у сумі
113784,00 грн. (91027 грн. - основний платіж, 222757
грн. - штрафна санкція.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Приватне підприємство
"Будбізнессервіс" зареєстровано
виконавчим комітетом Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області 23.08.2005 року за № 4000602 та
взято на податковий облік у
Західно-донбаській ОДПІ 05.09.2005 року за
№3236 за даними довідки про взяття на
облік платника податків від 03.09.12 №386/10

Судом встановлено, що між ПП
"Будбізнессервіс" та ТОВ "Шоковіта"
були вчинені господарські операції.

На підтвердження реальності
господарських операцій позивачем було
надано суду первинні документи: копії
договорів-поставки, рахунки, видаткові
накладні, податкові накладні,
квитанції реєстрації податкової
накладної, акт вводу в експлуатацію на
ПП "Будбізнессервіс" основних засобів
від 27.07.2012р., платіжні доручення.,
виписки банку, реєстр виданих та
отриманих податкових накладних,
оборотно-сальдові відомості по
рахунках 361,631, розшифровки
амортизаційних відрахувань,
розшифровки основних засобів.

Разом з тим, на перевірку позивачем не
надано довіреностей на отримання
товару, документів, підтверджуючих
оприбуткування на склад зазначених
ТМЦ, документів, що підтверджують
перевезення товару, документів,
підтверджуючих якісні характеристики
товару.

Згідно наданих до перевірки документів
та пояснень ПП Будбізнессервіс": згідно
наданих до перевірки письмових
пояснень директора ПП
„Будбізнессервіс" Заболотного О.О.
транспортування відбувалось з боку
ТОВ „Шоковіта" яким чином та яким
транспортом, не повідомлялось.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операції є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документа повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо -безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підстав первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Проведення будь-якої господарської
операції підприємства фіксується і
підтверджується первинними
документами, на підставі яких ведеться
бухгалтерський облік. В свою чергу,
відповідно де частини 2 статті 3 Закону
України від 16.07.1999 р. № 996-ХГУ "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" на даних
бухгалтерського обліку ґрунтується
фінансова, податкова, статистична т;
інші види звітності. Тобто первинні
документи з відображенням
господарських операцій є основою для
податкового обліку.

Згідно зі ст.9 Закону України від 16.07.1999,
№996-ХГУ "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинні документи повинні містити: -
дату і місце складання; - назву
підприємства, від імені якого складено
документ; - зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції; - посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; - особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до вимог ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту, п.44.2 Для обрахунку
об'єкта оподаткування платник податку
на прибуток використовує дані
бухгалтерського обліку щодо доходів та
витрат з врахуванням положень цього
Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139. 1 ст. 139 ПКУ не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Підпунктом 198.1 ст.198 ПКУ визначено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності).

Водночас, відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно із п. 198.2 ст. 198 ПКУ датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Проведення будь-якої господарської
операції підприємства фіксується і
підтверджується первинними
документами, на підставі яких ведеться
бухгалтерський облік.

Згідно із п. 2 статті 3 цього Закону на
даних бухгалтерського обліку
ґрунтується фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності.
Тобто первинні документи з
відображенням господарських операцій
є основою і для податкового обліку.

Таким чином, необхідними умовами для
формування як податкового кредиту, так
і валових витрат платника податків є:
факт придбання товару (послуг); мета їх
використання в господарській
діяльності; підтвердження їх
відповідною бухгалтерською та
податковою документацією.

Відповідно п.11. Правил оформлення
документів на перевезення,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
N 363, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 20 лютого 1998 р. за N 128/2568
зі змінами та доповненнями "Основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Залежно від виду вантажу та його
специфічних властивостей до основних
документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів.

Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається.

З огляду на наведене єдиними
документами, що можуть підтвердити
факт перевезення товару, є відповідно
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля. І
тільки ці документи можуть підтвердити
реальність проведення господарської
операції між позивачем та
контрагентами.

В листі від 2 червня 2011 року № 742/11/13-11
"Щодо однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України" Вищий
адміністративний суд України
наголошує на тому, що для підтвердження
даних податкового обліку можуть
братися до уваги лише ті первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, тобто достовірні первинні
документи. Також у листі визначено
приблизний перелік обставин, які
можуть указувати на відсутність
відповідної господарської операції.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги є необґрунтованими і не
підлягають задоволенню, оскільки
оскаржувані рішення відповідача є
цілком правомірними та відповідають
чинному законодавству, і відповідачем
було доведено їх правомірність.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
будь-яких порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, яке б потягло за
собою наявність підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення, не
було встановлено, тому постанову суду
першої інстанції від 17 вересня 2013 року
у даній адміністративній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача необхідно
залишити без задоволення, оскільки
доводи, які викладені у апеляційній
скарзі, суперечать зібраним у справі
доказам та фактичним обставинам
справи, зводяться до помилкового
тлумачення заявником апеляційної
скарги норм матеріального та
процесуального права, а тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції у
даній справі.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Будбізнессервіс" -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Д.В. Чепурнов