Справа № 810/6753/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року 810/6753/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Білоцерківська об'єднана державна
податкова інспекція ГУ Міндоходів у
Київській області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу у сумі
38823,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що за ФОП ОСОБА_1 обліковується
заборгованість у загальній сумі 38823,69
грн., яка визначена платником
самостійно у поданих деклараціях про
майновий стан і доходи та донарахована
податковим органом внаслідок
проведених перевірок та прийнятих
податкових повідомлень-рішень.
Позивачем було вжито всіх заходів щодо
добровільного погашення відповідачем
заборгованості перед бюджетом, але
заборгованість до цього часу
відповідачем не погашена, тому позивач
звернувся до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надав суду клопотання про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження.

Відповідач до суду не прибув, про
причини неприбуття суд не повідомив,
явку свого представника в судове
засідання не забезпечив. Про дату , час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Частиною шостою ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. За таких обставин суд
вирішив здійснювати розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, суддя
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно п. 191 .1.1., 191 .1.2., 191 .1.5., 191.1.15
ст. 191 Податкового кодексу України
органи податкової служби здійснюють
контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів; здійснюють
контроль за своєчасністю подання
передбаченої законом звітності
(податкових декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням податків та зборів), а
також перевіряють достовірність цих
документів щодо правильності
визначення об'єктів оподаткування і
обчислення податків та зборів;
здійснюють контроль за правомірністю
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість; здійснюють контроль
за погашенням податкового боргу з
податків та зборів платників податків,
у тому числі тих, майно яких перебуває у
податковій заставі.

ФОП ОСОБА_1 має податковий борг
перед бюджетом, який виник внаслідок:

- податкового повідомлення-рішення від
06.10.2014 року № 3089//253 з податку на
додану вартість на суму 20770,00 грн.;

- декларації про майновий стан і доходи
за 2013 рік від 10.02.2014 року № ;

- декларацій з податку на додану
вартість за лютий-вересень 2014 року;

- податкового повідомлення-рішення від
22.04. 2014 року на суму 1020,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від
08.09.2014 року на суму 1020,00 грн.

Однак, у встановлений Податковим
кодексом України строк, відповідачем
самостійно узгоджену суму податкового
зобов'язання в повному обсязі не
сплачено.

Так, на виконання вимог п. 59.1 ст. 59
Податкового кодексу України позивачем
була виставлена податкова вимога від
08.08.2014 року № 907-19 про сплату
податкового боргу за узгодженими
податковими зобов'язаннями.

Вказана податкова вимога
отримана відповідачем, що
підтверджується особистим підписом
відповідача. Однак, дана податкова
вимога залишилась без задоволення.

На час розгляду позову по суті
доказів про сплату податкової
заборгованості відповідачем суду не
подано.

Відповідно до статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів з 1 січня
2011 року регулюються Податковим
кодексом України.

Так, Податковий кодекс України
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні,
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38
Податкового кодексу України,
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6
цього Кодексу, податком є обов'язковий,
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з приписами підпунктів 16.1.3
та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно
(пункт 31.1 статті 31 Податкового кодексу
України).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Отже, у випадку визначення
податкового (грошового) зобов'язання
органом ДПС граничним днем сплати буде
десятий календарний день, що настає за
днем отримання платником відповідного
податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України,
передбачено, що сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
цього Кодексу, у разі, коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається
також платникам податків, які
самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59
Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.5 зазначеної
статті, у разі, коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Отже, самостійно нараховані
відповідачем суми податкового
зобов'язання, а також грошове
зобов'язання, визначене в податкових
повідомленнях-рішеннях, які не було
оскаржено в установленому законом
порядку, є узгодженим податковим
боргом.

Таким чином, загальна сума
податкового боргу, що підлягає сплаті
відповідачем, становить 38823,69 грн.
Зазначений факт підтверджується
доказами, наявними в матеріалах справи.

На час розгляду справи та
винесення рішення по суті заявлених
позовних вимог доказів про сплату
зазначеної суми відповідачем суду
надано не було.

Пунктом 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України встановлено, що
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

У відповідності до п. 95.2 ст. 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги.

Згідно п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається
до суду щодо надання дозволу на
погашення усієї суми податкового боргу
за рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання
вказаного дозволу є підставою для
прийняття контролюючим органом
рішення про погашення усієї суми
податкового боргу. Рішення
контролюючого органу підписується
його керівником та скріплюється
гербовою печаткою контролюючого
органу. Перелік відомостей, які
зазначаються у такому рішенні,
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

Відповідно до підпункту 20.1.34
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87
Податкового кодексу України джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

На підставі наведеного, суд
вбачає наявність передбачених чинним
законодавством обставин для стягнення
коштів з рахунків фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 у банках,
обслуговуючих такого платника, у
розмірі суми податкового боргу.

Відповідно до частини першої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували
доводи позивача відповідачем суду не
надано.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, беручи до уваги ту обставину, що
суму заборгованості до державного
бюджету у розмірі 38823,69 грн. відповідач
у встановлені законодавством строки не
сплатив; наявність у нього вказаної
заборгованості підтверджується
доказами, що містяться у матеріалах
справи; доказів погашення відповідачем
зазначеної заборгованості на день
прийняття рішення не надано, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на
користь Державного бюджету України
податковий борг у сумі 38823 (тридцять
вісім тисяч вісімсот двадцять три) грн.
69 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.