Справа № К/9991/62961/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/62961/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Залізничного районного суду
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 20 липня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 27 травня 2011 року у
справі за позовом Прокурора
Залізничного району м.Сімферополя
Автономної Республіки Крим в інтересах
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в Залізничному районі
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим про спонукання до вчинення дій,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року прокурор Залізничного
району м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим в інтересах позивача
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача. Уточнивши
позовні вимоги, просив зобов'язати
припинити сплату індексації в складі
пенсії позивача та поновити виплату
індексації наростаючим підсумком,
нарахувати та виплатити різницю між
нарахованою та отриманою сумою
індексації з 1 січня 2003 року по дату
ухвалення судового рішення,
зобов'язати нарахувати та виплатити
такі суми компенсації згідно Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати»: за
виплачену своєчасно частину
індексації за період з січня 2003 року по
дату ухвалення рішення; за невиплачену
вчасно частину пенсії за період з січня
2003 року по серпень 2005 року включно; за
невиплачену вчасно компенсацію пенсії
за період з вересня 2005 по дату
ухвалення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з
січня 2003 року індексація пенсії
позивачу сплачувалася з порушенням
встановленого законом строку, а з січня
2008 року суму індекції пенсії включено
до розміру його пенсії та припинено
сплату індексації наростаючим
підсумком.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 20 липня 2010 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 27
травня 2011 року, позов задоволено
частково, зобов'язано припинити сплату
індексації в складі пенсії позивача та
поновити виплату індексації
наростаючим підсумком, зобов'язано
здійснити донарахування і сплату сум
індексації за період з 13 квітня 2007 року
до 20 липня 2010 року відповідно до Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» з урахуванням
сплачених сум, зобов'язано виплатити
компенсацію втрати частки доходів у
зв'язку з порушенням строків їх сплати
до часу фактичного проведення
розрахунку. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є пенсіонером
за віком та перебуває на обліку у
відповідача.

Згідно листа відповідача № 234/Т-7 від 17
грудня 2009 року фактична виплата пенсії
позивачу здійснюється з урахуванням
індексації.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач має право на індексацію
пенсії наростаючим підсумком згідно
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», та на
компенсацію втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
згідно Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати». Крім того суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
висновку, що порушене право позивача на
виплату індексації підлягає захисту з
13 квітня 2007 року.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки судів попередніх інстанцій
зроблені без повного та всебічного
з'ясування обставин справи і не
ґрунтуються на законі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових коштів»
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Відповідно до ст. 4 Закону України
України «Про індексацію грошових
доходів населення» індексація
грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який установлюється в
розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону.

Для проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, у якому індекс споживчих цін
перевищив поріг індексації, зазначений
у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення
у зв'язку з індексацією здійснюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін.

Пунктом 4 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року
№ 1078, встановлено, що індексації
підлягають грошові доходи населення у
межах прожиткового мінімуму,
встановленого для відповідних
соціальних і демографічних груп
населення. У межах прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, які
втратили працездатність, індексуються
пенсії. Сума індексації грошових
доходів громадян визначається як
результат множення грошового доходу,
що підлягає індексації, на величину
приросту індексу споживчих цін,
поділений на 100 %. У разі несвоєчасної
виплати сум індексації грошових
доходів громадян провадиться їх
компенсація відповідно до
законодавства.

Згідно пункту 10-1 вказаного Порядку
обчислення індексу споживчих цін для
проведення індексації пенсій особам,
які придбали право на її призначення,
проводиться, починаючи з місяця, в
якому вони призначені.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій вищенаведених вимог законів
не врахували, та належним чином не
з'ясували чи були підстави для
індексації пенсії позивача у вказаний
період згідно ст. 4 Закону України
України «Про індексацію грошових
доходів населення», не перевірили чи
підвищувалася пенсія позивача за
вказаний період, який місяць є базовим
для проведення індексації, яким чином
нараховувалася індексація пенсії
позивача.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи та
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів. Компенсація
втрати частини пенсії у зв'язку з
порушенням строків її виплати
пенсіонерам здійснюється згідно із
законом.

Виходячи із зазначеного, підставою для
здійснення компенсації громадянам
втрати частини доходів є дотримання
таких умов: 1) нарахування громадянину
належних йому доходів (заробітної
плати, пенсії, соціальних виплат,
стипендії); 2) порушення встановлених
строків їх виплати (як з вини так і без
вини підприємств всіх форм власності і
господарювання); 3) затримка виплати
доходів один і більше календарних
місяців; 4) зростання цін на споживчі
товари і тарифи на послуги і 5) доходи не
повинні носити разового характеру
(пенсії, соціальні виплати, стипендії,
заробітна плата).

З метою реалізації Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», Кабінет Міністрів України
21 лютого 2001 року прийняв постанову № 159,
якою затвердив Порядок проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку його дія
поширюється на підприємства, установи
та організації всіх форм власності і
господарювання та застосовується у
всіх випадках порушення встановлених
термінів виплати грошових доходів, у
тому числі з вини власника або
уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати (далі - компенсація)
проводиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
грошових доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з 1
січня 2001 року.

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку сума
компенсації обчислюється як добуток
нарахованого, але невиплаченого
грошового доходу за відповідний місяць
(після утримання податків і
обов'язкових платежів) і приросту
індексу споживчих цін (індексу
інфляції) у відсотках для визначення
суми компенсації, поділений на 100.

Отже, компенсація громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати проводиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, які вже були
нараховані.

Таким чином, суди не врахували ту
обставину, що спірні виплати з
індексації пенсії позивачу нараховані
не були, оскільки порушено питання про
право на такі виплати.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України (у редакції,
чинній на час звернення до суду)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (у
редакції, яка діяла на час розгляду
справи судом першої інстанції)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Проте, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
розглядаючи справу, в порушення вимог
ст. 159 КАС України не визначив початок
перебігу строку звернення до суду,
всупереч вимог статей 76, 86 КАС України
не з'ясував ставлення відповідача до
пропуску строку звернення до суду. Між
тим, від з'ясування вказаних обставин
залежить підхід у застосуванні
наслідків пропущення строку звернення
до суду.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та
апеляційної інстанцій порушили
вищенаведені норми процесуального
права, зокрема, статей 76, 86, 99, 100, 159, 162
КАС України, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для вирішення справи, а
суд касаційної інстанції в силу вимог
ст. 220 КАС України позбавлений
можливості встановлювати обставини
справи, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій не можуть
залишатися без змін та підлягають
скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС
України з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Залізничного районного суду
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 20 липня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 27 травня 2011 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк