Справа № 826/15054/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Горбань Н.І. та Земляної Г.В.,
за участю секретаря судового засідання
Міщенко Ю.М., представника позивача
Маловічка В.Ю., представника
відповідача Марініч А.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Києві апеляційну скаргу
Державного підприємства "Агентство з
реструктуризації заборгованості
підприємств агропромислового
комплексу" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державного
підприємства "Агентство з
реструктуризації заборгованості
підприємств агропромислового
комплексу" до Державної фінансової
інспекції в місті Києві про визнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити дії, скасування листа-вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24.10.2014 у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24.10.2014 та ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги Державного
підприємства "Агентство з
реструктуризації заборгованості
підприємств агропромислового
комплексу" задовольнити у повному
обсязі.

Апелянт вважає вищевказану постанову
суду першої інстанції такою, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
необ'єктивною, незаконною, а тому
судове рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників осіб, що з'явилися в
судове засідання, розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу та
заперечення на неї, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З огляду на матеріали справи, Державною
фінансовою інспекцією в місті Києві
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Агентство з
реструктуризації заборгованості
підприємств агропромислового
комплексу" (далі - ДП "АРЗПАК") за період
з 01.04.2013 по 01.06.2014, за результатами якої
складено акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача від 30.07.2014 №10-30/2848.

04.09.2014 Державною фінансовою інспекцією
України позивачу надіслано лист -
вимогу №26-10-14-14/11597 "Щодо усунення
порушень, виявлених ревізією" (далі -
вимога), яким зобов'язано ДП "АРЗПАК"
опрацювати матеріали ревізії та
розглянути питання щодо притягнення до
відповідальності осіб, винних у
допущених порушеннях; перерахувати до
Державного бюджету кошти, отримані в
результаті повернутої заборгованості
підприємствами агропромислового
комплексу в розмірі 404,05 тис. грн.

Позивачем подано до Державної
фінансової інспекції в місті Києві
заперечення на акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
від 30.07.2014 №10-30/2848, за результатами
перегляду якого, Інспекцією прийнято
письмовий висновок №26-10-14-14/11486 від
01.09.2014, яким зауваження позивача взято
до уваги частково.

ДП "АРЗПАК" вважаючи дії та вимоги
відповідача незаконними, звернулося до
суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по
суті та відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, керувався
тим, що відповідачем доведена
правомірність та обґрунтованість
своїх рішень та дій.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з матеріалами справи,
відповідач надіслав позивачу лист від
04 вересня 2014 року №26-10-14-14/11597 "Щодо
усунення порушень, виявлених ревізією",
в якому вимагає:

1. Опрацювати матеріали ревізії та
розглянути питання щодо притягнення до
відповідальності осіб, винних у
допущених порушеннях.

2. В порушення статті 10 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014
рік", частини другої статті 30
Бюджетного кодексу України, внаслідок
неперерахування ДП "АРЗПАК" до
Державного бюджету України коштів, які
надійшли від підприємств
агропромислового комплексу в рахунок
погашення боргу (позички) за отримані
ними матеріально-технічні ресурси за
рахунок проведення
претензійно-позовної роботи, загальним
фондом Державного бюджету
недоотримано доходів на загальну суму
404,05 тис. грн., що призвело до
матеріальної шкоди бюджету на вказану
суму, в зв'язку з чим вимагає:
перерахувати до Державного бюджету
кошти, отримані в результаті
повернутої заборгованості
підприємствами агропромислового
комплексу в розмірі 404,05 тис. грн.

Згідно з частиною першою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративного суду
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач на власний розсуд
визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень, проте,
такі рішення, дія або бездіяльність
повинні бути такими, які породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пункт 7 статті 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" надає
право органу державного фінансового
контролю пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства.

Відповідно до пункту 35 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№550 (далі - Порядок) результати ревізії
оформляються актом, який складається
на паперовому носії державною мовою і
повинен мати наскрізну нумерацію
сторінок. На першому аркуші акта
ревізії, який оформляється на бланку
контролюючого органу, зазначається
назва документа (акт), дата і номер,
місце складення (назва міста, села чи
селища).

Згідно з приписами пунктів 43-45 Порядку
контролюючий орган аналізує
правильність обґрунтувань, викладених
у запереченнях (зауваженнях), і в строк
не пізніше ніж 15 робочих днів після
отримання заперечень (зауважень) дає на
них письмовий висновок, який
затверджується керівником
контролюючого органу або його
заступником.

У міру виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи
контролюючого органу, не чекаючи
закінчення ревізії, мають право усно
рекомендувати керівникам об'єкта
контролю невідкладно вжити заходів для
їх усунення та запобігання у
подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

З огляду на наведені норми, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що дії
органу державного фінансового
контролю контролюючого органу щодо
складання акта ревізії, зазначенні в
ньому тих чи інших висновків, дії щодо
врахування заперечень до акта ревізії
та направленні вимоги про усунення
порушень, виявлених ревізією, не
породжують, не змінюють та не
припиняють права та обов'язки позивача
у сфері публічно-правових відносин, а є
лише виконанням функціональних
обов'язків посадових осіб відповідача.

А отже, дійсно, дії Інспекції щодо
складання акта ревізії, при розгляді
заперечень на акт ревізії і
направленні листа-вимоги не можуть
порушувати права, свободи чи інтереси
позивача, а тому, позовні вимоги у цій
частині задоволенню не підлягають.

З огляду на встановлене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції що, не
підлягають також задоволенню і похідні
позовні вимоги - про зобов'язання
відповідача виключити з акта ревізії
відповідні положення.

Таким чином, в силу приписів пункту 7
статті 10 та частини другої статті 15
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" щодо обов'язкового
виконання законних вимог службових
осіб органу державного фінансового
контролю, вимога, викладена у листі від
04 вересня 2014 року №26-10-14-14/11597 "Щодо
усунення порушень, виявлених ревізією"
створює правові наслідки для позивача.

Разом з тим, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 15
травня 2003 року №690 "Про утворення
державного підприємства "Агентство з
реструктуризації заборгованості
підприємств агропромислового
комплексу" у зв'язку з проведенням
реструктуризації Державної
акціонерної компанії "Хліб України"
утворено державне підприємство
"Агентство з реструктуризації
заборгованості підприємств
агропромислового комплексу" шляхом
виділення із складу Державної
акціонерної компанії "Хліб України"
філії "Агентство з реструктуризації
підприємств агропромислового
комплексу" та віднесено його до сфери
управління Міністерства аграрної
політики, та доручено 3. Державному
казначейству, Державному комітетові з
державного матеріального резерву,
Укрексімбанку та Компанії забезпечити
передачу Агентству:

- не погашених перед державним бюджетом
та Укрексімбанком зобов'язань за
кредитами, отриманими під державну
гарантію в рамках програми
Міністерства сільського господарства
США PL - 480;

- не погашених за бюджетними позичками
зобов'язань, що виникли внаслідок
проведення розрахунків з оптовими
постачальниками
сільськогосподарським
товаровиробникам через Компанію
матеріально-технічних ресурсів
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України від 03 вересня 1997 року
№977, від 29 грудня 1997 року №1476, від 24
січня 1998 року №77, від 08 вересня 1998 року
№1395, від 09 березня 1999 року №330 і від 25
жовтня 1999 року №1960;

- не погашеної перед державним бюджетом
заборгованості, що виникла у процесі
переведення боргу акціонерної
холдингової компанії "Укрнафтопродукт"
на Компанію згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 5
листопада 1998 року №1747 за поставлені
сільськогосподарським
товаровиробникам нафтопродукти;

- не погашених перед оптовими
постачальниками матеріально-технічних
ресурсів зобов'язань, що виникли
внаслідок невиконання
сільськогосподарськими
товаровиробниками своїх зобов'язань
перед Компанією відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 1997 року №977 та від 24 січня 1998
року №77 (за їх згодою);

- інших непогашених зобов'язань
Компанії, відображених у балансі;

- права вимоги до дебіторів Компанії за
розрахунками з оплати
матеріально-технічних ресурсів,
поставлених відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 1997 року №977, від 24 січня 1998 року
№77, від 24 січня 1998 року №83, від 25 серпня
1998 року №1338, товарних поставок в рамках
програми Міністерства сільського
господарства США PL - 480, а також до інших
дебіторів Компанії.

Як вбачається зі статуту ДП "АРЗПАК",
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 24 січня 2014 року №7, ДП
"АРЗПАК" утворене з метою організації
роботи по поверненню боргів
підприємств агропромислового
комплексу, право вимоги яких передано
за розподільчим актом (балансом).

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
зокрема установлено, що у загальному
фонді Державного бюджету України на 2014
рік джерелами формування у частині
кредитування є надходження, визначені
частиною другою статті 30 Бюджетного
кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 30
Бюджетного кодексу України, джерелами
формування загального фонду
Державного бюджету України у частині
кредитування є:

1) надходження внаслідок стягнення
простроченої заборгованості перед
державою за кредитами (позиками),
залученими державою або під державні
гарантії, кредитами з державного
бюджету, якщо інше не встановлено
законом про Державний бюджет України;

2) повернення кредитів, наданих з
державного бюджету, що не мають
цільового призначення згідно із
законом;

3) повернення кредитів до державного
бюджету, наданих для реалізації
інвестиційних програм (проектів) за
рахунок кредитів (позик), залучених
державою від іноземних держав, банків і
міжнародних фінансових організацій,
якщо інше не встановлено законом про
Державний бюджет України.

Таким чином, з огляду на наведене, ДП
"АРЗПАК", яке утворене з метою
організації роботи по поверненню
боргів підприємств агропромислового
комплексу, у разі надходження
простроченої заборгованості перед
державою за кредитами (позиками),
залученими державою або під державні
гарантії, кредитами з державного
бюджету, зобов'язане перераховувати
вказані кошти до Державного бюджету
України.

Натомість в акті ревізії, з урахуванням
висновку на заперечення до акта
ревізії, затверджених 01 вересня 2014
року, встановлено, що за період, що
перевірявся, на рахунки ДП "АРЗПАК"
надійшли кошти від
сільськогосподарських підприємств в
погашення дебіторської заборгованості
на загальну суму 404 046,17 грн.

Із загальної суми надходжень (із
врахуванням залишку коштів станом на 01
квітня 2013 року), спрямування коштів
здійснювалось відповідачем наступним
чином: на виплату заробітної плати та
нарахувань на неї - 284 258,26 грн., на видачу
позичок працівникам та відшкодування
по авансових звітах - 172 350,71 грн., сплату
податків - 126 737,40 грн. та інші
перерахування в результаті
господарської діяльності - 94 106,16 грн.

Позивач, в порушення вимог статті 10
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" та частини другої
статті 30 Бюджетного кодексу України не
перерахував до Державного бюджету
України надходження, отримані
внаслідок стягнення простроченої
заборгованості перед державою за
кредитами (позичками) коштів, які
надійшли від підприємств
агропромислового комплексу в рахунок
погашення боргу (позички) за отримані
ними матеріально-технічні ресурси за
рахунок проведення
претензійно-позовної роботи, на
загальному розмірі 404 046,17 грн.

Суд першої інстанції у своєму рішенні
вказав, що позивач не надав жодного
доказу на підтвердження своїх позовних
вимог та який би спростовував висновки
акта ревізії; зокрема матеріали справи
не містять первинних та платіжних
документів, що вказують на отримання
спірних коштів у зв'язку зі здійсненням
ДП "АРЗПАК" господарської діяльності,
відмінної від роботи по поверненню
боргів підприємств агропромислового
комплексу, або що вказані кошти
надійшли від підприємств, що не є
боржниками перед державою. При цьому,
позивач надав суду копії фінансових
планів на 2013-2014 року та інформацію до
них, однак вказані документи, з чим
погоджується і суд апеляційної
інстанції, не спростовують висновків
акта ревізії щодо неперерахування до
Державного бюджету України отриманої
заборгованості перед державою за
кредитами (позичками) коштів, які
надійшли від підприємств
агропромислового комплексу в рахунок
погашення боргу (позички) у сумі 404 046,17
грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що вимоги Інспекції, викладені
у листі від 04 вересня 2014 року
№26-10-14-14/11597 "Щодо усунення порушень,
виявлених ревізією" є законними та
підлягають виконанню, а позовні вимоги
у цій частині є безпідставними та не
підтверджуються документально.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами,
дослідженими в судовому засіданні, суд
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Агентство з
реструктуризації заборгованості
підприємств агропромислового
комплексу" залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року -
без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Н.І. Горбань

Суддя
Г.В. Земляна

Повний текст ухвали виготовлений
25.12.2014 року.

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Земляна Г.В.