Справа № 9101/72384/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2011 рокусправа № 2а-139/2006

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Санжари Андрія
Анатолійовича - представника радника
голови Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку, керівника
робочої групи з проведення перевірки
Закритого акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк»
Кузнєцова Володимира Олексійовича на
постанову Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29 грудня 2006 року
та додаткової постанови Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
26.01.2007 року

у адміністративній справі № 2а-139/06 за
позовом ОСОБА_3 до радника голови
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку, керівника робочої
групи з проведення перевірки Закритого
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» Кузнєцова
Володимира Олексійовича та Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку, за участі третьої особи - ЗАТ «КБ
«Приватбанк», про неправомірність дій
та зобов'язання утриматися від
проведення певних дій, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29 грудня 2006 року
заявлені у цій справі ОСОБА_3 вимоги
задоволено частково, визнано
протиправними дії Кузнєцова В.О.,
вчинені 21 жовтня 2005 року при
позаплановій перевірці Закритого
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк" по виклику через
чергову частину міліції за номером "02"
оперативного наряду міліції, членам
якого було заявлено Кузнєцовим В.О. про
вчинення робітниками Закритого
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» як ліцензіатом
злочину в зв'язку з ненаданням йому в
визначений термін необхідної
інформації, та визнано протиправною і
скасовано винесену начальником
відділу контролю за діяльністю
елементів та СРО департаменту з питань
контрольно-правової роботи Рябокляч
В.Д. постанову про порушення справи про
правопорушення на ринку цінних паперів
від 04 листопада 2005 року. В решті вимог
позивача судом відмовлено.

За заявою позивача, Жовтневим райсудом
м.Дніпропетровська 26.01.2007 року було
винесено додаткову постанову, якою:
визнано протиправними дії Кузнєцова
В.О., вчинених 21.10.2005 року при перевірці
дотримання ліцензійних умов «ЗАТ КБ
«Приватбанк» щодо відмови в отриманні
наданих йому, як керівнику робочої
групи по перевірці дотримання
ліцензійних умов «ЗАТ КБ «Приватбанк»,
витребуваних робочою групою
документів, визнано протиправними дії
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку по складанню акту про
відмову ліцензіата «ЗАТ КБ
«Приватбанк» в проведені перевірки,
датованого 21.10.2005 року з зазначенням
місця складання - м.Дніпропетровськ, а
також визнано протиправними дії
Кузнєцова В.О., вчинені 21.10.2005 року при
перевірці дотримання ліцензійних умов
«ЗАТ КБ «Приватбанк» щодо виклику
чергового наряду міліції та подачі до
Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області заяви про
вчинення злочину посадовими особами
«ЗАТ КБ «Приватбанк».

Зазначені постанова та додаткова
постанова суду першої інстанції
оскаржені в апеляційному порядку
Санжарою А.А., який є представником
радника голови Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку,
керівником робочої групи з проведення
перевірки ЗАТ «КБ «Приватбанк»
Кузнєцова В.О., з підстав порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного рішення у
цій справі, у зв'язку з чим просить їх
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у
задоволенішого вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, що прибули в
судове засідання за викликом,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та заперечень проти неї, перевіривши
матеріали справи та правильність
правової оцінки судом виниклим у цій
справі спірних правовідносин, судова
колегія дійшла висновку про
обґрунтованість доводів апелянта та
про наявність підстав для скасування
оскаржуваних у справі постанови та
додаткової постанови суду першої
інстанції, виходячи з нижченаведеного

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, проведення перевірки ЗАТ
«Комерційний банк «Приватбанк» з
питань дотримання ним, як ліцензіатом
Ліцінзійних умов провадження
підприємницької діяльності на ринку
ціних паперів - здійснювалось робочою
групою під керуванням радника голови
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку Кузнєцова В.О. за
письмовим дорученням № 18Л-КП від 18.10.2015
року, виданим Державною комісією з
цінних паперів та фондового ринку в
особі спеціально уповноваженої особи
комісії члена комісії ОСОБА_5 на
підставі ст.9 Закону України «Про
державне регулювання ринку цінних
паперів» від 30.10.1996 р. № 448/96, та ст.20
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» від 01.06.2000 р. № 1775, що саме і
стало підставою для відмови судом
першої інстанції в задоволені частини
вимог позивача, які стосуються дій
відповідачів по проведенню перевірки
«ЗАТ КБ «Приватбанк» за дорученням
18.10.2005 року, та зобов'язання їх
утриматися від вчинення дій по
перевірці «ЗАТ КБ «Приватбанк»,
оскільки вказане відповідає вимогам і
обов'язкам, поставленим перед
відповідачами законом, вони мают право
проводити такі перевірки будь-яких
органів, крім того питання про такі
позовні вимоги може порушувати
безпосередньо організація, стосовно
якої проводилася перевірка, а не її
посадова чи інша особа.

Приймаючи постанову про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 в іншій їх
частині, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ОСОБА_6, як керівник
робочої групи ДКЦПФР по перевірці
ліцензійних умов «ЗАТ КБ «Приватбанк»,
надані зазначеним вище дорученням
повноваження, використав не за для
досягнення мети, з якою доручення
видавалося - проведення перевірки
дотримання ліцензійних умов
ліцензіатом, а з метою документування
порушення ліцензіатом ліцензійних
умов провадження професійної
діяльності на ринку ціних паперів
будь-що, навіть ціною штучного
створення такого порушення, тобто з
метою, не передбаченою нормативними
актами, що визначають завдання
діяльності Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку.

Наведені висновки суду першої
інстанції мотивовані тим, що на початку
перевірки відповідач надав «ЗАТ КБ
«Приватбанк» недостатньо часу для
підготовки і передачі на перевірку
великої кількості документів, до
переліку яких входили вже раніше
перевірені в червні 2005 року документи.
Суд першої інстанції вказує також на
безпідставність складення ОСОБА_6
21.10.2005 р. акту про відмову ліцензіата
«ЗАТ КБ «Приватбанк» в проведенні
перевірки, з недостовірною інформацією
щодо дати його складення, та на
протиправність виклику відповідачем
міліції по « 02», з поданням заяви про
вчинення злочину робітниками «ЗАТ КБ
«Приватбанк» у зв'язку з ненаданням у
визначений термін необхідної
інформації до перевірки.

За вказаних обставин, які суд першої
інстанції визнав як порушення з боку
відповідача ОСОБА_6, як керівника
робочої групи ДКЦПФР по перевірці
ліцензійних умов «ЗАТ КБ «Приватбанк»
вимог п.3.2 Порядку контролю за
дотриманням ліцензійних умов
провадження професійної діяльності на
ринку цінних паперів, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань регуляторної політики та
підприємництва від 21.04.2003 р. № 52, та ч.3
ст.10 Закону України «Про державне
регулювання ринку цінних паперів», суд
дійшов висновку про незаконність та
необхідність скасування постанови про
порушення справи про правопорушення на
ринку ціних паперів від 04.11.2005 року, яка
винесена начальником відділу контролю
за діяльністю емітентів та СРО
департаменту з питань
контрольно-правової роботи Рябокляч
В.Д.

Аналізуючи зміст постанови та
додаткової постанови суду першої
інстанції, судова колегія встановила,
що позивач по цій справі є заступником
начальника фондового управління ЗАТ
«КБ «Приватбанк», тобто працівником
юридичної особи, яка перевірялася
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку відповідачем з питань
дотримання ліцензійних умов
провадження професійної діяльності на
ринку цінних паперів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні» державне
регулювання ринку цінних паперів
здійснює Державна комісія з цінних
паперів та фондового ринку. Інші
державні органи здійснюють контроль за
діяльністю учасників ринку цінних
паперів у межах своїх повноважень,
визначених чинним законодавством.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.8 зазначеного
Закону державна комісія з цінних
паперів та фондового ринку має право
проводити самостійно чи разом з іншими
відповідними органами перевірки та
ревізії фінансово-господарської
діяльності професійних учасників
ринку цінних паперів та саморегулівних
організацій професійних учасників
ринку цінних паперів, а також перевірки
та ревізії діяльності емітентів щодо
стану корпоративного управління та
здійснення операцій з розміщення та
обігу цінних паперів.

Порядок проведення перевірок
діяльності емітентів та
саморегулівних організацій на ринку
цінних паперів, затверджений рішенням
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку від 08.07.2003 року № 302, у
п.4.2. встановлює обовязок посадових
осіб емітента або саморегулівної
організації під час проведення
перевірки на запит керівника робочої
групи надавати копії необхідних
документів для приєднання їх до акта
перевірки.

Відповідно до положень статей 1, 5, 6
Закону України "Про державне
регулювання ринку цінних паперів в
Україні", державне регулювання ринку
цінних паперів- здійснення державою
комплексних заходів щодо
упорядкування, контролю, нагляду за
ринком цінних паперів та їх похідних та
запобігання зловживанням і порушенням
у цій сфері. Державне регулювання ринку
цінних паперів здійснює Державна
комісія з цінних паперів та фондового
ринку. Державна комісія з цінних
паперів та фондового ринку здійснює
повноваження через центральний апарат
і свої територіальні органи.

Відповідно до повноважень,
встановлених статтею 8 зазначеного
Закону, відповідачі мають право у разі
порушення законодавства про цінні
папери, нормативних актів Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку виносити попередження, надсилати
емітентам, особам, які здійснюють
професійну діяльність на ринку цінних
паперів, фондовим біржам та
саморегулівним організаціям
обовязкові для виконання
розпорядження про усунення порушень
законодавства про цінні папери та
вимагати надання необхідних
документів відповідно до чинного
законодавства, накладати
адміністративні стягнення, штрафні та
інші санкції за порушення чинного
законодавства на юридичних осіб та їх
співробітників.

Тобто, Національна комісія з цінних
паперів та фондового ринку має право
здійснювати контроль за достовірністю
і розкриттям інформації, що надається
емітентами та особами, які здійснюють
професійну діяльність на ринку цінних
паперів, і саморегулівними
організаціями, та її відповідністю
встановленим вимогам (п.8 ст.8 Закону).

У розумінні ч.1 ст.9 Закону України «Про
державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні» в ідповідачі по
справі є уповноваженими особами
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку.

Порядок та процедура застосування якої
врегульовано Правилами розгляду справ
про порушення вимог законодавства на
ринку цінних паперів та застосування
санкцій, прийнятими рішенням Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку від 11 грудня 2007 р. №2272,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12 лютого 2008 р. за №120/14811, в п.1
Розділу ІІІ Порядку передбачено, що
робоча група при проведенні перевірки
на підставі доручення на проведення
перевірки має право: безперешкодно
входити до приміщень емітента за
службовим посвідченням і мати доступ
до документів та інших матеріалів,
необхідних для проведення перевірки;
вимагати документи (належним чином
засвідчені копії), виписки, витяги з
документів, які необхідні робочій
групі при проведенні перевірки, та іншу
інформацію, у зв'язку з реалізацією
своїх повноважень щодо проведення
перевірки; вимагати у посадових осіб
емітента (уповноважених осіб емітента)
надання письмових пояснень; вилучати
на строк до трьох робочих днів
документи, які підтверджують факти
порушення вимог законодавства; у разі
виявлення порушень вимог
законодавства про цінні папери та/або
акціонерні товариства виносити
розпорядження про усунення порушень
законодавства про цінні папери; у разі
якщо є дані, які свідчать про наявність
реальної загрози життю, здоров'ю або
майну робочої групи, звертатися до
правоохоронних органів для вжиття
спеціальних заходів забезпечення
безпеки; у разі недопускання до
проведення перевірки, застосування
щодо робочої групи насильства
звернутися до органів внутрішніх справ
для вжиття заходів відповідно до
законодавства.

Дослідження наведених вимог
законодавства у галузі з цінних
паперів та фондового ринку, надає
підстави вважати, що уповноважені
особи Національної комісії з цінних
паперів та фондового ринку мають право
надсилати емітентам, особам, які
здійснюють професійну діяльність на
ринку цінних паперів (у даному випадку
це є ЗАТ «Комерційний банк
«Приватбанк») обов'язкові для
виконання розпорядження про усунення
порушень законодавства про цінні
папери та вимагати надання необхідних
документів відповідно до чинного
законодавства. Розпорядження про
усунення порушень законодавства на
ринку цінних паперів можуть виноситись
як за наслідками розгляду справи про
правопорушення на ринку цінних паперів
одночасно з постановою про накладення
санкції та і незалежно від порушення
справи про правопорушення на ринку
цінних паперів. Невиконання
розпоряджень уповноваженої особи
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку щодо усунення
порушень законодавства на ринку цінних
паперів передбачена відповідальність
юридичних осіб.

Статтею 11 зазначеного Закону
передбачена відповідальність
юридичних осіб за правопорушення на
ринку цінних паперів, в розділі VII
«Постанова за справою про
правопорушення на ринку цінних паперів
щодо юридичних осіб» яких чітко зо, що
за результатом розгляду справи про
правопорушення, уповноваженою особою
оформлюється Рішення у вигляді
постанови (п.1): про накладення санкції
за правопорушення на ринку цінних
паперів; або про закриття справи (п.3).

Як встановлено судовою колегією, зміст
спірної у цій справі постанови про
порушення справи про правопорушення на
ринку цінних паперів від 04 листопада 2005
року - полягає у реалізації суб'єктом
владних повноважень своїх владних
повноважень, та не є остаточним
документом у справі про правопорушення
на ринку цінних паперів, оскільки лише
фіксує певну інформацію стосовно
розгляду справи, тобто може бути
доказом у разі вирішення спору щодо
оскарження кінцевого рішення про
накладення санкції за правопорушення
на ринку цінних паперів у цій справі,
якщо таке буде встановлене. Приймаючи
до уваги, що оскаржувана у цій справі
постанова не породжує будь-яких
юридичних наслідків ні для позивача у
цій справі ні для перевіряємої особи
ЗАТ «КБ «Приватбанк», виходячи з
загального розуміння
нормативно-правового акту чи правового
акту індивідуальної дії, у даному
випадку відсутні підстави для її
оскарження у зв'язку зі створенням
позивачу чи ЗАТ «КБ «Приватбанк»
юридичних наслідків у формі прав,
обов'язків, їх зміни чи припинення.

Наведених обставин суд першої
інстанції не врахував, і відповідно
прийняв в цій частині помилкове
рішення, оскільки на думку колегії суду
оскаржувана постанова за своїм змістом
не є рішенням суб'єкта владних
повноважень, а також не є
нормативно-правовим актом чи правовим
актом індивідуальної дії, не створює і
не припиняє права чи обов'язки особи, а
лише відображає певні обставини.
Жодних управлінських висновків
оскаржуваний висновок не містить,
вчинити будь-які обов'язкові дії
позивачу він не приписує, та відповідно
не порушує права свободи та інтереси
осіб у сфері публічно - правових
відносин, та відповідно дії по
винесенню зазначеної постанови також
не порушують права, свободи та інтереси
як позивача, так і перевіряємої особи
ЗАТ «КБ «Приватбанк».

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія також не вбачає протиправності
в діях робочої групи та його керівника
при витребуванні у ЗАТ «КБ
«Приватбанк» на перевірку документів,
і вважає не підтвердженим позивачем
факт відмови керівника робочої групи в
отриманні 21.10.2005 року наданих на
перевірку дотримання ліцензійних умов
«ЗАТ КБ «Приватбанк» документів.

Перевіряючи постанову суду першої
інстанції в частині протиправності
керівника робочої групи Кузнєцова В.О.
при виклику ним 21.10.2005 року через
чергову частину міліції за номером "02"
оперативного наряду міліції, судва
колегія бере до уваги положення ст.10
Закону України "Про державне
регулювання ринку цінних паперів в
Україні" якою чітко визначено, що
працівники правоохоронних органів
сприяють уповноваженим особам
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку у виконанні ними своїх
службових обов'язків (ч.1), і у разі
недопуску працівників Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку до проведення перевірки
відповідно до цього Закону,
застосування щодо них насильства
органи внутрішніх справ на прохання
уповноважених осіб Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку
зобов'язані негайно вжити заходів щодо
забезпечення проведення перевірки в
примусовому порядку (ч.3).

За вказаних обставин, судова колегія
визнає, що керівник, дії якого
оскаржуються у цій справі, діяв у
відповідності до вимог діючого
законодавства, та на виконання наданих
йому повноважень, і відповідно у суду
першої інстанції не було будь-яких
підстав визнавати протиправними дії
керівника робочої групи Кузнєцова В.О.
при виклику ним 21.10.2005 року через
чергову частину міліції за номером "02"
оперативного наряду міліції.

Стосовно оскарження позивачем дій
керівника робочої групи по складанню
21.10.2005 року акту про відмову ліцензіата
«ЗАТ КБ «Приватбанк» в проведені
перевірки, судова колегія зазначає, що
такі дії відповідача передбачені
чинним законодавством, яким
врегульовано процедуру проведення
перевірок, а зазначений Акт не підпадає
під ознаки рішення (нормативноправових
актів чи актів індивідуальної дії)
суб'єкта владних повноважень у сфері
публічно-владних відносин у розумінні
КАС України, оскільки не містять у собі
будь-яких владних приписів і вимог, та
не породжує правовідносин, що можуть
бути предметом спору в
адміністративній справі.

При цьому, колегія суддів вважає суд
першої інстанції вирішуючи спір у цій
справі по суті не взяв до уваги, що
позивач звертаючись до суду з позовом
не зазначив в чому саме полягає
порушення його особистих прав, як
фізичної особи, або особи яка працює на
посаді заступника начальника
фондового управління ЗАТ «КБ
«Приватбанк». Суд першої інстанції не
зясував в чому саме полягає порушення
прав, інтересів, або свобод позивача, що
суперечить приписам частини першої
статті 2 КАС України, якою чітко
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів,
зокрема, фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

З приписів наведеної статті 2 КАСУ
вбачається, що суд захищає лише
порушені, невизнані або оспорюванні
права, свободи та інтереси учасників
адміністративних правовідносин.
Визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень можливе лише за позовом
особи, право або законний інтерес якої
порушені цим рішенням, дією або
бездіяльністю.

Згідно п.8 ст.3 КАС України позивач -
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Переглядаючи рішення суду першої
інстанції в апеляційному порядку,
судова колегія перш за все бере до
уваги, що до адміністративного суду має
право звернутися з адміністративним по
зовом особа, яка вважає, що порушено її
права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, у зв'язку з
чим колегія суддів представнику
позивача пропонувала, та надавала таку
можливість, представити пояснення та
докази про порушення відповідачами у
цій справі саме прав, свобод чи
інтересів ОСОБА_3 Таких пояснень та
доказів ні позивач ні його представник
судовій колегії не надали, а судовою
колегією за матеріалами даної
адміністративно справи і під час
апеляційного перегляду справи не
встановлено факту порушення з боку
відповідачів прав, свобод, інтересів
позивача, чи створення йому перешкоди
для їх реалізації або їх ущемлення у
спірних правовідносинах

Як вбачається з позовної заяви та інших
матеріалів справи, відповідачами по
справі проводилася перевірка,
вчинялися певні дії та приймалося
рішення у формі постанови про
порушення справи про правопорушення на
ринку цінних паперів від 04 листопада 2005
року - не стосовно позивача ОСОБА_3, а
відносно ЗАТ «КБ «Приватбанк», який не
був позбавлений права та можливості
згідно ст.ст.2, 6, 104 КАС України
самостійно звернутись до
адміністративного суду за захистом
інтересів.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 КАСУ, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси, а у
випадках, установлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб.Кодекс
адміністративного судочинства України

Статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
передбачено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Частиною 1 ст.72 КАС України передбачено,
що обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, та не
доведеність позивачем пов'язаності дій
та рішень відповідачів у цій справі з
його роботою на посаді заступника
начальника фондового управління ЗАТ
«КБ «Приватбанк», колегія суддів
вважає, що у суду першої інстанції не
було правових підстав вважати, що
права, свободи та інтереси позивача
були порушені, тому й не було підстав
для задоволення вимог позивача.

Зазначені висновки судової колегії
ґрунтуються на тому, що у статті другій
Кодексу адміністративного судочинства
України йдеться про захист не будь-яких
прав чи інтересів, а тільки правового,
або інакше - легітимного інтересу, що
також узгоджується з правовим
висновком Конституційного Суду
України, який зазначив, що законний
інтерес є "прагненням до користування
конкретним матеріальним або
нематеріальним благом, як зумовлений
загальним змістом об'єктивного і прямо
не опосередкований у суб'єктивному
праві простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам".

Згідно з ч.1 статті 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а відповідно до ч. 3
вказаної статті кожна особа, яка
звернулася за судовим захистом,
розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, за відсутністю порушених
прав чи інтересів позивача з боку
відповідачыв, а також за відсутністю
порушень в діях та рішеннях
відповідачыв, який діяв у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
законом, заявлений ОСОБА_3 позов
задоволенню не підлягає.

Оскільки з матеріалів позовної заяви
та матеріалів справи не вбачається
якими саме діями та рішеннями
відповідачів, і які саме права та
правовий інтерес позивача були
порушені, колегія суддів приходить до
висновку, що права, свободи та інтереси
позивача не порушені, а тому в
задоволенні пред'явлених позовних
вимог необхідно відмовити з підстав
відсутності у позивача права позовної
вимоги та відсутності факту порушення
відповідачами його особистих права,
свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню, а оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з підстав порушення норм
матеріального права та неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову з наведених вище підстав.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ст.205, ст.207
Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Санжари Андрія
Анатолійовича - представника радника
голови Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку, керівника
робочої групи з проведення перевірки
Закритого акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк»
Кузнєцова Володимира Олексійовича -
задовольнити

Постанову Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29 грудня 2006 року
та додаткову постанову Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
26.01.2007 року - скасувати, та прийняти нове
рішення про відмову ОСОБА_3
адміністративного позову до радника
голови Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку, керівника
робочої групи з проведення перевірки
Закритого акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк»
Кузнєцова Володимира Олексійовича та
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку, за участі третьої
особи - ЗАТ «КБ «Приватбанк» про
неправомірність дій та зобов'язання
утриматися від проведення певних дій

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржені в
порядку та строки, передбачені ст.212 КАС
України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов