Справа № 703/5932/14-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Манька М.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області на постанову Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 13 листопада 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області про визнання неправомірними
дій суб'єкта владних повноважень щодо
проведення розрахунку пенсії та
зобов'язання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області про визнання дій
щодо проведення розрахунку пенсії без
урахування суми індексації заробітної
плати, сум матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату при призначенні
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» незаконними.

Постановою Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 13 листопада 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що відповідно до ст.33
Закону України «Про державну службу»
такі види виплат, як матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення
не враховуються для обчислення пенсії.

Перевіряючи правильність встановлення
обставин справи судом першої інстанції
та його висновків, колегія суддів
виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 з 27.01.2010 року отримує пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та з 07
липня 2014 року отримує пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Проте, при розрахунку вказаної пенсії,
у розрахунок заробітку для обчислення
пенсії, управління Пенсійного фонду у
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області не включило
матеріальну допомогу на оздоровлення і
вирішення соціально-побутових питань,
індексацію заробітної плати. На
зазначені види виплат були нараховані
та сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
нараховувався на всі виплати, отримані
позивачем за місцем роботи, в тому
числі й матеріальну допомогу на
оздоровлення та матеріальну допомогу
для вирішення соціально-побутових
питань.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 цього Закону,
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Таким чином, з наведених положень
вбачається, що призначення державному
службовцю пенсії та її перерахунок
здійснюється з сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно положень ч.2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Враховуючи зазначене, а також зважаючи
на наявну в матеріалах справи довідку
про заробітну плату, згідно якої єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування нараховувався
на всі виплати, отримані позивачем за
місцем роботи, в тому числі й
матеріальну допомогу на оздоровлення
та матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
неврахування при обчисленні пенсії
позивача матеріальної допомоги, з якої
сплачено страхові внески, призвели до
неправильного розрахунку і
нарахування ОСОБА_3 пенсії, а відтак
обґрунтовано визнав такі дії
протиправними та правомірно зобов'язав
відповідача провести відповідний
перерахунок та виплату пенсії
позивача.

Аналогічні висновки були викладені
Верховним Судом України в постанові
від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13.

У відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200
КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, визнавши, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197 ч.1, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області залишити без задоволення, а
постанову Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 13
листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.