Справа № 826/17368/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

при секретарі Пасічнюк С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Базис Імпекс» до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання митної вартості та зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Базис Імпекс» (надалі – ТОВ «Базис Імпекс», позивач) до Київської митниці Міндоходів (надалі – Київська митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 125000003/2014/110163/2 від 14.08.2014р.; визнання заявленої митної вартості товару щодо товарів, які імпортуються; зобов’язання здійснити повернення на користь ТОВ «Базис Імпекс» зайво сплачених коштів в сумі 80 251,92 грн.

Свої позовні вимоги ТОВ «Базис Імпекс» обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно застосував резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки, відповідно до положень чинного законодавства України, повинен був застосовуватись основний метод визначення митної вартості товару – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Позивач стверджує, що ним надано відповідачу для митного оформлення товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували товар та містили об’єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду письмові заперечення, у яких проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, та зазначив, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

ТОВ «Базис Імпекс» уклало з фірмою «JIANGMEN HUIMING IMP&EXP. TRADING COMPANY», Китай зовнішньоекономічний контракт від 02.07.2013 №ВІ-47 відповідно до якого продавцем на територію України здійснено поставку товару – папок-реєстраторів та планшетів для утримання документів.

Позивачем з метою проведення митного оформлення товару до митного поста «Святошин» Київської митниці Міндоходів подана митна декларація №125130013/2014/412284 з пакетом товаросупровідних документів на наступний товар:

№1 папка-реєстратор картонна, формату А4, різнокольорова, Країна виробництва: Китай; торгівельна марка ECONOMIX, Виробник: Qingdao Hifile International CO., LTD, кількість – 45 750 шт., НЕТТО 19 199,00 кг, фактурна вартість 30 989.25 дол. США. що становить 0,6987 дол. США. за штуку, або 1,6650 дол. США за кг;

№ 3 папка для документів на блискавці торгівельна марка ECONOMIX Виробник: Qingdao Hifile International CO., LTD у кількості 12 480 шт., маса НЕТТО 357,60 кг, фактурна вартість 1 288,80 дол. США, що становить 0,1047 дол. США за штуку, або 3,6556 дол. США за кг;

№4 планшет для тримання документів (змінні переплетення), картонний, формату А4, чорний, Країна виробництва: Китай; торгівельна марка ECONOMIX, Виробник: Qingdao Hifile International CO., LTD, кількість 1008 шт., НЕТТО 174,30 кг, фактурна вартість 423,36 дол. США, що становить 0,4294 дол. США за штуку, або 2,4834 дол. США за кг.

За результатами здійснених митних процедур посадовою особою митного органу встановлено спрацювання системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) за напрямом митної вартості за кодами форм митного контролю "101-1", "103-1", "105-2", "107-3", що передбачає необхідність перевірити оригінали товаросупровідних документів, достовірність складових митної вартості товарів, оскільки можливе заниження митної вартості товару, здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних та подібних товарів.

Оскільки, вищезазначені документи містили розбіжності та не підтверджували числові значення всіх складових митної вартості, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, прайс-лист виробника товару, платіжні доручення за попередні поставки.

Дані вимоги зазначені у письмовому вигляді на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості, про що повідомлено декларанта під підпис, проте вимоги митного органу в частині надання додаткових документів позивачем не виконано..

Митний орган відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та прийняв рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 14.08.2014р. №125000003/2014/110163/2.

Декларант ТОВ «Базис Імпекс» використав своє право відповідно до частини 3 статті 52 Митного кодексу України і випустив товар у вільний обіг відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України шляхом надання гарантій згідно з розділом Х Митного кодексу України за митною декларацією від 13.08.2014р. №125130013/2014/412284.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частин 1-3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Також, відповідно до пункту 6 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012р. № 362, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, здійснено в тому числі такі заходи: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування до митного кордону У країни; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірка наявності ознак підробки документів та наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений ч.2 ст. 53 Митного кодексу України: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем разом із ВМД надано товаросупровідні документи, за результатами перевірки яких виявлено розбіжності та неповноту відомостей.

Зокрема, під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 13.08.2014р. №125130013/2014/412284 автоматизованою системою аналізу управління ризиками програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» згенеровані наступні ризики:

- 105-2 «Необхідно перевірити достовірність декларування транспортних витрат (фрахт контейнерів). Перевірити документи, що підтверджують транспортні витрати. Необхідно перевірити достовірність складових митної вартості товарів, а саме додаткові нарахування до ціни угоди. Відповідно до умов поставки, до ціни угоди не включені витрати на транспортування, страхування. При цьому відповідні витрати не включені до митної вартості (не зазначені у ДМВ). Перевірити повноту декларування складових митної вартості»;

- 106-2 «Товар(и) № 1, 2, 4. Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості. Звернути увагу на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених частинами третьою-четвертою ст. 53 Митного кодексу, здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою ст. 54 Митного кодексу, прийняти рішення про коригування митної вартості Товар(и) № 1, 2, 3, 4. Витребувати у декларанта заявлені у гр.44 митної декларації документи, що підтверджують митну вартість товарів».

При опрацюванні наданих документів виявлено, що надані декларантом основні документи згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару на умовах постачання FOB – Jiangmen та містили розбіжності, а саме:

- пункт 5.2 «Умови платежу» зовнішньоекономічного контракту від 02.07.2013р. №ВІ-46, за яким здійснюється поставка товару зазначено, що розрахунок проводиться шляхом попередньої оплати згідно інвойсів або на умовах відтермінування, але не пізніше 180 днів. Наданий до митного оформлення інвойс не містить інформації щодо умов оплати та виставлений на суму 39 981,41 дол. США, а сума сплачена за наданим банківським платіжним документом (Swift від 23.07.2014 №02785009) складає 29 000,00 дол. США. У зв’язку з чим, даний банківський платіжний документ не можна ідентифікувати з оцінюваним товаром;

- відсутня будь-яка інформація щодо здійснення страхування: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- невід’ємною частиною договору на перевезення є заявка на перевезення, але в документах, що були подані до митного оформлення, вона відсутня;

- наданий прайс-лист виробника не містить терміну дії, а також відсутні одиниці виміру. Згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов’язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, умови поставки, умови платежу, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Враховуючи зазначену правову позицію, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, при митному оформленні зазначеного товару митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи, проте, вимоги відповідача в частині надання додаткових документів позивачем не виконано.

В зв'язку із цим, митна вартість імпортованих товарів не була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки документи, зазначені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не містили всіх відомостей, які б підтверджували заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Вказане стало підставою для коригування відповідачем митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік методів визначення митної вартості товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основний метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються не був застосований, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Другорядні методи не були застосовані з наступних причин. Метод за ціною договору щодо ідентичних товарів - не був застосований у зв’язку з відсутністю у митного органу даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований у зв’язку з відсутністю у митного органу даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Методи на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (обчислена вартість) не були використані митним органом через відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Окрім того, частиною 2 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки відповідачем встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товарів нижче рівня митної вартості таких товарів, час експорту яких є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару, митне оформлення яких вже здійснено та інформація по яким міститься у ціновій базі даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу (визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснено).

Таким чином, оскільки в наданих документах виявлені неточності/розбіжності, вимога про надання додаткових документів у повному обсязі не виконана, Київська міжрегіональна митниця не мала підстав для підтвердження митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), як наслідок, у повній відповідності до вимог Митного кодексу України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Мінфіну від 24.05.2012р. № 598, митним органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким відкориговано митну вартість товару за резервним методом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Київською митницею на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Митним кодексом України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125000003/2014/110163/2 від 14.08.2014р., а отже оскаржуване рішення ґрунтується на нормах чинного законодавства та є правомірним.

Беручи до уваги зазначене у суду також відсутні підстави для визнання заявленої митної вартості товару щодо товарів, які імпортуються.

Окрім того, щодо позовної вимоги про зобов’язання відповідача здійснити повернення на користь ТОВ «Базис Імпекс» зайво сплачених коштів в сумі 80 251,92 грн. суд зазначає наступне.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Позивач з заявою про повернення з бюджету надмірно сплачених грошових коштів до митного органу не звертався також жодних заяв про перерахунок коштів в рахунок майбутніх платежів до митного органу не направлялось, отже підстави для здійснення такого повернення або перерахунку відсутні.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем у повному обсязі доведено правомірність прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Базис Імпекс» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко