Справа № 826/15387/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді Мазур
А.С., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1довиконуючого
обов'язки Голови Державної судової
адміністрації України Півторака
Володимира Вікторовичапрозобов'язання
вчинити дії та стягнення моральної та
матеріальної шкоди, В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до в.о. Голови ДСА України
Півторака В.В. про зобов'язання
скасувати рішення від 19.08.2014 року №
Н-1235/14 і від 28.08.2014 року № Н-1282/14,
прийняти міри реагування відносно
обставин, викладених у заявах позивача
до ДСА України, та щодо стягнення
матеріальної та моральної шкоди в сумі
В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що 07.08.2014 року та 14.08.2014 року
ним було направлено до ДСА України
заяви, у яких вимагав прийняти міри
щодо неправомірних дій суддів
Зарічного районного суду м. Суми та
працівників прокуратури Сумської
області. Розглянувши дані заяви,
відповідач надіслав відповіді від
19.08.2014 року № Н-1235/14 та від 28.08.2014 року №
Н-1282/14. Вважає, що останні не
відповідають нормам морального права,
є формальними та бюрократичними,
порушують його права і не відповідають
нормам Законів України «Про судоустрій
і статус суддів», «Про відновлення
довіри до судової влади в Україні».
Позивач у судове засідання не з'явився,
так як перебуває на даний час у
Сумському слідчому ізоляторі
управління Державної пенітенціарної
служби України в Сумській області.
Ухвалою від 14.11.2014 року у задоволенні
клопотання про проведення судового
засідання в режимі відеоконференції
позивачу відмовлено.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував, з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, та пояснив, що ОСОБА_1
відповіді на заяви були надані вчасно і
по суті, з огляду на що права позивача
Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд ухвалив перейти до розгляду справи
у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши усі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступного.
З матеріалів справи убачається, що
засуджений ОСОБА_1, який відбуває
покарання у вигляді 10 років
позбавлення волі з конфіскацією всього
особистого майна та перебуває на даний
час у Сумському слідчому ізоляторі
управління Державної пенітенціарної
служби України в Сумській області,
направив до ДСА України заяви від 07.08.2014
року та 14.08.2014 року, у яких вимагав
прийняти міри реагування щодо грубих
порушень при винесенні судових рішень
суддями Зарічного районного суду м.
Суми, звинувачуючи їх у змові з
органами прокуратури Сумської області.
Листом від 19.08.2014 року № 1235/14 перший
заступник Голови ДСА України Півторак
В.В. повідомив позивача про те, що
згідно зі ст. 145 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» ДСА
України здійснює організаційне
забезпечення діяльності органів
судової влади, а тому порушене у
зверненні питання не належить до її
Разом з тим, зазначеним листом було
проінформовано ОСОБА_1 про те, що у разі
наявності, на його думку, підстав
притягнення суддів та працівників
прокуратури до дисциплінарної
відповідальності, він вправі
звернутися до Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України та Генеральної
прокуратури України.
Крім того, відповідач, на заяву
засудженого ОСОБА_1 від 14.08.2014 року щодо
неправомірних, на його думку, дій
суддів Зарічного районного суду м.
Суми, листом від 28.08.2014 року № Н-1282/14
надав відповідь, зі змісту якої
убачається, що питання, які ставить у
своїй заяві позивач не відносяться до
компетенції ДСА України, так як згідно
з ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суди
здійснюють правосуддя самостійно.
Втручання у здійснення правосуддя,
вплив на суд або суддів у будь-який
спосіб забороняється і тягне за собою
відповідальність, установлену законом.
Разом з цим, рекомендовано заявнику у
разі наявності, на його думку, підстав
притягнення судді до дисциплінарної
відповідальності, звернутися до Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
Оскільки ОСОБА_1 вважає, що зазначені
вище відповіді не відповідають нормам
морального права, є формальними та
бюрократичними, не відповідають
положенням Конституції України,
Законів України «Про судоустрій і
статус суддів», «Про відновлення
довіри до судової влади в Україні», він
звернувся з позовною заявою до суду про
порушення його прав Півтораком
Володимиром Вікторовичем, який на
момент звернення позивача зі скаргами
виконував обов'язки голови Державної
судової адміністрації України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно зі ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Положеннями ст. 17 КАС України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності. Суб'єктом владних
повноважень, відповідно до наведеного
у Кодексі визначення, є орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 145 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» ДСА
України здійснює організаційне
забезпечення діяльності органів
судової влади у межах повноважень,
установлених законом.
Відповідно до ст. 146 вищезгаданого
Закону, ДСА України представляє суди у
відносинах із Кабінетом Міністрів
України та Верховною Радою України під
час підготовки проекту закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік у межах повноважень,
визначених цим Законом; забезпечує
належні умови діяльності судів
загальної юрисдикції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України, Національної школи суддів
України та органів суддівського
самоврядування в межах повноважень,
визначених цим Законом; вивчає
практику організації діяльності судів,
розробляє і вносить у встановленому
порядку пропозиції щодо її
вдосконалення; вивчає кадрові питання
апарату судів, прогнозує потребу у
спеціалістах, здійснює замовлення на
підготовку відповідних спеціалістів;
забезпечує необхідні умови для
підвищення кваліфікації працівників
апарату судів, створює систему
підвищення кваліфікації; організовує
роботу з ведення судової статистики,
діловодства та архіву; контролює стан
діловодства у судах загальної
юрисдикції; готує матеріали для
формування пропозицій щодо бюджету
судів; організовує комп'ютеризацію
судів для здійснення судочинства,
інформаційно-нормативного
забезпечення судової діяльності та
забезпечення функціонування
автоматизованої системи
документообігу в судах; забезпечує
суди необхідними технічними засобами
фіксування судового процесу в межах
коштів, передбачених у Державному
бюджеті України на фінансування
відповідних судів; забезпечує
функціонування автоматизованої
системи визначення члена Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України; забезпечує ведення Єдиного
державного реєстру судових рішень та
Реєстру електронних адрес органів
державної влади, їх посадових та
службових осіб, забезпечує
функціонування системи
відеоконференцзв'язку для участі осіб
у засіданні суду в режимі
відеоконференції; взаємодіє з
відповідними органами та установами, в
тому числі інших держав, з метою
вдосконалення організаційного
забезпечення діяльності судів;
організовує діяльність служби судових
розпорядників; затверджує положення
про бібліотеку суду; здійснює інші
повноваження, визначені законом.
Згідно зі ст. 85 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»,
дисциплінарне провадження щодо судді
1) Вища кваліфікаційна комісія суддів
України - щодо суддів місцевих та
апеляційних судів;
2) Вища рада юстиції - щодо суддів вищих
спеціалізованих судів та суддів
Верховного Суду України.
Виходячи з вище наведеного, судом
встановлено, що, згідно Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
розгляд питань щодо неправомірності
дій суддів та працівників прокуратури
виходить за межі компетенції
повноважень ДСА України.
З огляду на викладене, суд вважає, що
відповідач, при наданні відповідей від
19.08.2014 року № Н-1235/14 і від 28.08.2014 року №
Н-1282/14 на заяви ОСОБА_1 від 07.08.2014 року та
14.08.2014 року, роз'яснивши при цьому до
яких органів слід звернутися з
порушеними у його заявах питаннями, не
порушив норм чинного законодавства і
Щодо позовної вимоги про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди, суд
звертає увагу на наступне.
Згідно зі ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Пунктом 2 даної статті встановлено, що
моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

У постанові Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року
із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду № 5
від 25.05.2001 року та від 27.02.2009 року, під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації. Під немайновою шкодою,
заподіяною юридичній особі, слід
розуміти втрати немайнового характеру,
що настали у зв'язку з приниженням її
ділової репутації, посяганням на
фірмове найменування, товарний знак,
виробничу марку, розголошенням
комерційної таємниці, а також
вчиненням дій, спрямованих на зниження
престижу чи підрив довіри до її
діяльності.

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Стверджуючи про те, що відповідачем
ОСОБА_1 завдано моральну та матеріальну
шкоду, позивачем не обґрунтовано, в
чому полягає шкода, не доведено факту
завдання немайнових втрат, спричинених
моральними та фізичними стражданнями,
які спричинили негативні зміни у житті
ОСОБА_1, та майнових втрат. Окрім того,
позивачем не обґрунтовано розміру
відшкодування шкоди в сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, з'ясувавши фактичні
обставини справи та проаналізувавши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
про зобов'язання вчинити дії не
підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача в рахунок
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди 1000,00 грн.,
задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
виконуючого обов'язки Голови Державної
судової адміністрації України
Півторака Володимира Вікторовича про
зобов'язання вчинити дії та стягнення
матеріальної та моральної шкоди
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
відповідності зі ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.С. Мазур