Справа № 826/9641/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9641/14
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Карпушової О.В.,

при секретарі Авраменко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтез ресурс" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтез ресурс" до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сінтез ресурс"
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 серпня 2014 року з позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві в
якому просило: визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 18
червня 2014 року № про зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 1
360 939 грн., та накладення штрафу у
розмірі 2 180 469, 50 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 серпня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено. Рішення суду вмотивовано
тим, що платником податків до
розрахунку суми бюджетного
відшкодування включено суми ПДВ, які
фактично сплачені постачальникам, не
за отримані товари у перевіряємих
періодах, про що свідчить наявна
дебіторська заборгованість по
бухгалтерському рахунку 63 в розрізі
контрагентів.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що будь-які порушення
постачальниками/продавцями товару
(послуг) податкового законодавства чи
правил ведення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця права на
податковий кредит, а також те, що
позивач сплатив контрагентам суми на
підставі укладених договорів
(контрактів) та отримав податкові
накладні на товар, які зареєстровані в
Єдиному реєстрі податкових накладних.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
задовольнити, постанову скасувати та
постановити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити, виходячи
з наступного.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове якщо встановить
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що
податковим органом проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Сінтез Ресурс» з питань достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
ПДВ за лютий 2013 року.

За результатами перевірки, складено
акт № 138/26-59-15-02-27 від 28 травня 2014 року
(а.с. 26-48).

Як вбачається з акта податковий орган
дійшов висновку про порушення
позивачем п. 200,4 ст. 200 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI ТОВ
«Сінтез Ресурс» завищено
задекларовану суму ПДВ до бюджетного
відшкодування за лютий 2014 року в
розмірі 4 360 939 грн.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 18 червня 2014
року № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму 4 360 939 грн. та 2
180 469, 50 грн. штрафних (фінансових)
санкцій (штраф) (а.с. 15).

На думку колегії суддів, Окружний
адміністративний суд м. Києва
необґрунтовано погодився з висновками
податкового органу про
неправомірність декларування
позивачем суми бюджетного
відшкодування за лютий 2014 року в
розмірі 4 360 939 грн.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1статті 193 цього
Кодексу, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до положень п.198.6. ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

З матеріалів справи вбачається, що
ТОВ «Сінтез Ресурс» подало до ДПІ у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
податкову декларацію з податку на
додану вартість за лютий 2014 року (а.с.
49-51), у рядку 18 якої відобразило
позитивне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту, яке складає 1 640 459
грн., у рядку 19 відобразило, що від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, відображене у податкової
декларації складає 0 грн., а сума
бюджетного відшкодування на рахунок
платника у банку відображена в рядку 23.1
декларації складає 4 360 939 гривень.

За даними ТОВ «Сінтез Ресурс» згідно з
обороно-сальдовою відомістю по рахунку
63 станом на 01.01.2014 обліковується
дебіторська заборгованість на
загальну суму 1 423 614 777, 53 грн., станом на
31.01.2014 по рахунку 63.1 обліковується
дебіторська заборгованість на
загальну суму 1 450 073 479,03 грн., станом на
01.02.2014 обліковується дебіторська
заборгованість на загальну суму 1 451 042
245,03 грн., станом на 28.02.2014 по рахунку 63.1
обліковується дебіторська
заборгованість на загальну суму 1 468 549
670,46 грн.

Від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту сформовано
позивачем з урахуванням залишку
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту, нарахованої за
попередні звітні періоди, а саме:
січень-лютий 2014 року.

На підтвердження наявності права на
формування податкового кредиту за
вказаний період, позивачем надано
копії первинних документів: договорів,
податкових накладних, видаткових
накладних, актів виконаних робіт,
специфікацій, товарно-транспортних
накладних та банківських виписок.

Перевіривши дійсність господарських
взаємовідносин позивача з
контрагентами, колегія суддів вважає
хибним висновок суду першої інстанції
про відсутність правових підстав для
формування від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту, з огляду на
те, що надана позивачем документація не
в повній мірі відображає реальні
наслідки, що наступили після укладення
договорів та мають силу первинної
документації в розумінні Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Також, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що
відсутність в банківських виписках
реквізитів рахунків-фактур та
видаткових накладних може бути
підставою для зменшення суми
бюджетного відшкодування та
застосування штрафних санкцій до
платника податків, оскільки в
банківських виписках, наданих
позивачем до матеріалів справи, в
реквізиті «Призначення платежу»
зазначено номери та дати договорів за
якими проводиться оплата, що є
достатнім для ідентифікації
господарської операції, в ході
здійснення якої проводився платіж.

Колегія суддів наголошує на тому, що
податкове законодавство не обмежує
право платника податку заявити до
повернення суму бюджетного
відшкодування часовими межами певного
податкового періоду, та не ставить
право платника податку на отримання
податкової вигоди в залежність від
того, в якому звітному податковому
періоді був фактично сплачений ПДВ, в
тому числі не конкретизує за який
товар, отриманий чи ні, а отже відмова
платнику податків у бюджетному
відшкодуванні лише з підстав наявності
дебіторської заборгованості є
протиправною.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання.

Так, у постановах Верховного Суду
України від 9 вересня 2008 року у справі №
21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі №
21-573во10 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Крім того, наведена позиція
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відповідачем, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС
України, не надано суду будь-яких
доказів, які покладено в основу
висновків акту перевірки на
підтвердження неправомірності
декларування позивачем суми
бюджетного відшкодування за лютий 2014
року, суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сінтез
ресурс" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 серпня 2014 року -
скасувати та постановити нову, якою
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтез ресурс" до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 18
червня 2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтез ресурс"
судові витрати у розмірі 7 308 грн. (сім
тисяч триста вісім гривень).

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 19
грудня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

О.В. Карпушова

Головуючий суддя

Безименна Н.В.

Судді:

Аліменко В.О.

Карпушова О.В.