Справа № 818/2383/14
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 р.Справа № 818/2383/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
28.10.2014р. по справі № 818/2383/14

за позовом Приватної фірми
"Комагросервіс"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Приватна фірма "Комагросервіс"
звернулася ло суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про скасування
податкових повідомлень-рішень від
19.08.2013р. №, №, №.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 28.10.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Сумах від
19.08.2013р. №, №, №.

Податковий орган, не погодившись із
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з приписів ст.197 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
відповідача не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що ДПІ у м. Суми була
проведена планова виїзна перевірка ПФ
"Комагросервіс" з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., про що
складено акт від 09.08.2013р. №144/2204/21128566/1
(а.с.8-51т.1). На підставі акту перевірки
від 09.08.2013 р. податковим органом було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19.08.2013р.
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 130167 грн. та застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 4909 грн.
(а.с.52т.1), № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 370147 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 92537 грн. (а.с.53т.1),
№ про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в розмірі 597693 грн.
(а.с.54т.1)

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
приймаючи спірні податкові
повідомлення-рішення відповідач діяв
не на підставі та у не спосіб, що
передбачені законодавством.

Колегія суддів погоджується з
вищезазначеним висновком суду першої
інстанції, враховуючи наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 19.08.2013р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 370147 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 92537 грн., колегія
суддів зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки від
09.08.2013 р. (а.с.35-36т.1) підставою для
збільшення суми податку на додану
вартість в сумі 370147 грн. стали висновки
перевіряючого про віднесення до складу
податкового кредиту податкових
накладних, оформлених із порушенням ст.
201 Податкового кодексу України, зокрема
відсутність прізвища особи, що склала
податкову накладну, відсутність
зазначення місцезнаходження покупця,
індивідуального податкового номеру
покупця, номеру свідоцтва платника
податку, відсутність оригіналу
податкової накладної.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України ,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу, а за змістом п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст.
14 ПК України , бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, та
складається з сум податків,
нарахованих у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу)

Відповідно до п.201.8 ст.201 Податкового
кодексу України, право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Виходячи із
вищезазначеної норми, податкова
накладна є документом, який
підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у
ціні товару.

Як вбачається з копій податкових
накладних (а.с. 91-120т.1), всі реквізити,
які необхідні для ідентифікації даних
податкових накладних в них зазначені.
Також досліджено оригінали податкових
накладних, які перевіряючим зазначені
як відсутні.

Згідно висновків акту перевірки від
09.08.2013 р., податковим органом взагалі не
досліджувалося питання щодо включення
контрагентами сум податку на додану
вартість до податкових зобов'язань,
відсутність реєстрації податкових
накладних в базі даних податкового
органу.

Таким чином висновки акту перевірки
про відсутність реквізитів чи
відсутність оригіналів податкових
накладних спростовується матеріалами
справи та жодними доказами не
підтверджується, що також встановлено
під час проведення перевірки
правильності формування податку на
прибуток підприємств за перевіряємий
період, в якому не встановлено жодних
порушень та не зазначено про
відсутність первинних документів, що
відображено в акті перевірки.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 19.08.2013р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 130167 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 4909 грн. (а.с.52т.1),
№ № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 597693 грн. (а.с.54т.1), колегія
суддів зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки від
09.08.2013 р. відповідачем встановлено
заниження ПФ "Комагросервіс" податку на
прибуток в сумі 130197 грн., в т.ч. за 2-4
квартал 2011 р. в сумі 110531 грн., за 2012 р. в
сумі 19636 грн., а тому податковим органом
було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 130167 грн. та зменшено суму
від'ємного значення з податку на
прибуток в сумі 597693 грн.

Як вбачається з першого розгорнутого
розрахунку спірних податкових
повідомлень-рішень по кожному окремому
порушенні (а.с.64т.2), порушення
відображені по звітним деклараціям за
2-4 кв. 2011р. на суму 110531 грн., та 2012 р. на
суму 19636 грн.

Як вбачається з матеріалів справи дані
суми стосуються господарських
операцій ПФ "Комагросервіс" виключно із
ІП "Індра" та ТОВ "Моноліт".

З матеріалів справи слідую, позивачем
що у 2012 р. у ІП "Індри" було придбано
товару на 387300,91 грн., а по ТОВ "Моноліт"
на 29971,76 грн., але дані господарські
операції відбувалися у 1 кв. 2011р., а тому
нарахування таких сум не
підтверджується ні змістом акту
перевірки від 09.08.2013 р., ні первинними
документами.

При розгляді справи, представником
податкового органу зазначено про те, що
при розрахунку спірного податкового
повідомлення-рішення по податку на
прибуток сума порушень становить по 2-4
кв. 2011р. (за рахунок різниці між даними
бухгалтерського обліку та податкового
обліку) в сумі 110531 грн., в зв'язку із чим
зменшено від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
періоду в сумі 597693 грн., а також у 2012році
по порушенню по ІП "Індра" в сумі 19636 грн.
(а.с.105т.3). При цьому звертав увагу на те,
що порушення по ТОВ "Моноліт" та ПАТ
"Полтавський турбомеханічний завод" не
включалися до спірних податкових
повідомлень рішень, інші порушення
також відсутні, а тому попередні
розрахунки є невірними.

Як вбачається з третього розрахунку
податкового повідомлення-рішення по
податку на прибуток (а.с.131т.3), сума 110531
грн. розраховувалася податковим
органом як 1078263 (різниця між податковим
та бухгалтерським обліком) - 597693 грн.
(сума від'ємного значення) х 23%, при
цьому надати правові обґрунтування та
докази, що підтверджують правомірність
третього такого розрахунку
представник податкового органу не
змогла, зазначила, що на даний час
згідно акту перевірки неможливо
пояснити такі розрахунки та на
підставі яких первинних документів
інспектор їх зробила при проведенні
перевірки.

Матеріалами справи, зокрема актом
перевірки від 09.08.2013 р.,
підтверджується, що податковим
органом зроблено висновок про
безпідставне включення до складу
витрат суми по правовідносинам ПФ
"Комагросервіс" із ІП "Індра",
враховуючи те, що ІП "Індра" отримала
товар у ТОВ "Будсім", щодо якого
неможливо провести зустрічну звірку.
Також в акті перевірки зроблено
висновок про не підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій із ТОВ "ТПК "Моноліт" та
подальшої реалізації товару на адресу
покупців товару ПАТ "Полтавський
турбомеханічний завод". Також
зазначено про завищення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування за період з 01.04.2011р. по
30.12.2012р. на суму 1078263 грн., в т.ч. за 2-4
квартал 2011р.

В акті перевірки в розділі 3.1 "Валовий
дохід" перевіряючим зроблені
протилежні один одному висновки,
зокрема зазначено, що проведеною
перевіркою не встановлено заниження чи
завищення валового доходу за 2011р. - 2012р.
В подальшому в акті зазначається про
неможливість проведення перевірок
контрагентів ІП "Індра" та по ланцюгу до
товаровиробника, зазначається про
відсутність об'єктів оподаткування по
операціям із придбання та реалізації
товарів у 2012 р.

В акті перевірки в розділі 3.1.2 "Валові
витрати" перевіряючим зазначено, що
проведеною перевіркою не встановлено
заниження чи завищення валового
доходу у 1 кв.2011р., але зазначено про
завищення суми витрат у 2-4 кв.2011р. на
1078263 грн. в зв'язку із розбіжністю між
даними бухгалтерського та податкового
обліку, при цьому в подальшому
зазначається про неможливість
проведення перевірок контрагентів ТОВ
"ТНК "Моноліт" та по ланцюгу до
товаровиробника, зазначається про
відсутність об'єктів оподаткування по
операціям із придбання та реалізації
товарів, але за інший період - 2012 рік, а
також повторно продубльована
аналогічна інформація щодо ІП "Індра"
та ТОВ "Будсім" із розділу податку на
додану вартість.

Згідно акту від 09.08.2013 р. перевіркою
визначення валових витрат за 1 квартал
2011 року не встановлено їх завищення чи
заниження, при цьому досліджувалися
дані як основної так і уточнюючої
декларації (а.с.10, 21т.1), розбіжностей між
даними платника та перевірки не
встановлено, але потім інспектором
зроблені висновки про відсутність
господарських операцій із ТОВ
"Моноліт", які відбувалися у 1 кв.2011р. без
посилання на первинні документи.

В подальшому в акті перевірки
відображена інформація щодо
розбіжностей між даними податкового та
бухгалтерського обліку на суму 1078263
грн. за 2-4 кв. 2011р., при тому, що сума 19547031
грн. була підтверджена перевіряючим,
без посилання на жодні первинні
документи, які були досліджені при
проведенні перевірки, взагалі акт
перевірки не містить інформації на
підставі яких документів зроблені такі
висновки.

З матеріалів справи вбачається, що
представник відповідача на вимогу суду
першої інстанції пояснити, які саме
документи були досліджені
перевіряючим та підтверджено суму 19547031
грн., жодної інформації надати не
змогла, пояснила, що таку інформацію
надати не може в зв'язку із її
відсутністю, жодного переліку
документів, які були використані при
проведенні перевірки, у податкового
органу відсутні.

В акті перевірки відсутні жодні
належним чином зроблені розрахунки
виявлених порушень та посилання на
первинні документи, зазначена лише
загальна сума без жодного
обґрунтування правомірності їх
зазначенні.

Також під час розгляду справи у суді
першої інстанції представник
відповідача не зміг пояснити, яким
чином при дослідженні правомірності
сплати податку на додану вартість у
податкового органу були зауваження та
неврахування суми податку на додану
вартість в розмірі 370147 грн. (в зв'язку із
чим винесено спорювань податкове
повідомлення-рішення по податку на
додану вартість), але дані порушення
жодним чином не встановлені
перевіряючим при проведенні перевірки
та не відображені в розділі "Податок на
прибуток", дана сума, як підтвердила в
судовому засіданні представник
відповідача не включена до суми
донарахувань по податку на прибуток.
Таким чином перевіряючими зроблені
суперечливі висновки, з однієї сторони
- податкові накладні відсутні, але при
дослідженні правомірності формування
доходу підприємства саме по цим
накладним дані накладні є в наявності,
зауваження відсутні, сума підтверджена
документально.

Податковий орган обґрунтовує
правомірність висновків акту
перевірки щодо відсутності
господарських операцій між ПФ
"Комагросервіс" та ІП "Індра", виключно
актом від 29.04.2011р. "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Ексим-Транзит" (а.с.67-92т.2)
та актом від 26.02.2013р. "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ІП "Індра"
(а.с.93-110т.2).

Колегія суддів зазначає, що акт від
26.02.2013р. "Про неможливість проведення
зустрічної звірки ІП "Індра", взагалі не
свідчить про проведення перевірки,
оскільки інспектором проводилася лише
звірка, а акт складався на підставі
службового посвідчення, про що і
зазначено в даному акті. Згідно даного
акту, у ІП "Індра" в наявності складські
приміщення, кількість працюючих 28 осіб,
підприємство знаходиться за юридичною
адресою, при цьому податкові
зобов'язання в т.ч. і по ПФ
"Комагросервс" задекларовані
підприємством, розбіжності відсутні.

Податковим органом не доведено жодними
доказами проведення перевірки
контрагента ІП "Індра" в установленому
порядку, в акті перевірки висновки щодо
порушення базуються лише на наявності
акту, без посилання на первинні
документи ПФ "Комагросервіс".

Натомість, позивачем до матеріалів
справи надано відповідні договори
поставки товару, укладеного між ним та
ІП "Індра", надані відповідні податкові,
видаткові накладні, докази
оприбуткування товару, докази
реалізації товару, договори щодо
транспортування товару. Отриманий
товар від ІП "Індра" був отриманий у
м.Харків, зберігався в орендованих
приміщеннях згідно укладених
договорів, в подальшому реалізовувався
іншим контрагентам (а.с.127-250т.1,
1-62,136-249т.2, 1-100т.3).

В акті перевірки від 09.08.2013р. податковим
органом відображені порушення по
господарським операціям ПФ
"Комагросервіс" та ТОВ "Моноліт", ПАТ
"Полтавський турбомеханічний завод",
зазначено про відсутність взагалі
господарських операцій як з придбання
товару так і її реалізації, але при
цьому податковим органом не проведено
жодної зустрічної перевірки даних
контрагентів, відсутні жодні докази
наявної розбіжності по формуванню
податку на додану вартість та податку
на прибуток зазначених підприємств, в
акті також відсутня дана інформація.
Податковим органом висновки зроблені
виключно на підставі інформації, що ТОВ
"Моноліт" мало господарські відносини
із ТОВ "Ексим транзит".

Матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при укладанні і
виконанні договорів взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.
До того ж доказів, які б вказували на
відсутність реальності господарських
операцій за цим договорами поставки, за
правилами ч. 2 ст. 71 КАС України
відповідачем не надано.

Податковий орган не надав
безпосередніх доказів і того що
вказані операції по придбанню ТМЦ мали
фіктивний чи безтоварний характер,
податковим органом не надані також
докази того, що безпосередній
контрагент позивача, був виключений з
реєстру платників податку на додану
вартість, а його свідоцтво платників
податку на додану вартість було
анульоване у встановленому чинним
законодавством порядку. Незважаючи на
це, відповідачем право позивача на
формування податку на прибуток
поставлено в залежність від
добросовісності осіб, з деякими
позивач навіть не перебував у
правовідносинах.

Порушення податкового обліку такими
особами тягне негативні наслідки саме
для цих осіб. Своїми рішеннями
відповідач встановив для позивача
додаткові обмеження, що суперечить
вимогам ст. 19 ч. 2 Конституції України.

Відповідачем не наведено жодних
доводів та не подано будь-яких доказів,
які б могли свідчити про
недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ПК
України платники податку відповідають
за дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону.

Згідно з ст. 61 ПК України контроль за
правильністю нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів
до бюджету здійснюється контролюючим
(податковим) органом.

Таким чином, обов'язки з контролю за
дотримання достовірності та
своєчасністю визначення сум податку,
за правильністю нарахування та сплати
податків контрагентами позивача,
відповідно до Закону, покладаються на
податкові ограни, а не на позивача.

Дані висновки узгоджуються із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності".

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Враховуючи наведені норми
законодавець поставив в залежність
право платника податку включити до
складу валових витрат звітного
періоду, лише ті витрати, які пов'язані
з виробничою діяльністю та
підтверджені відповідними
документальними доказами. Відсутність
однієї із зазначених умов (пов'язаності
з виробничою діяльністю та наявність
документального підтвердження) не дає
платникові податків включати суми
витрат до валових витрат бази
оподаткування податку на прибуток.

Проте, податковим органом були
зроблені висновки без врахування всіх
первинних документів ПФ
"Комагросервіс".

Представник позивача зазначив, що всі
документи за перевіряємий період, в т.ч.
і уточнююча декларація за 1кв. 2011 р.,
була досліджена перевіряючим,
реквізити даної декларації зазначені в
акті перевірки, при цьому згідно ж
висновків акту перевірки зауваження по
1 кв. 2011р. у податкового органу відсутні.
Натомість відображені порушення за 2-4
кв.2012р. по сумам, які були входять
зовсім в інший період.

ПФ "Комагросервіс" було замовлено
експертне економічне дослідження, в
якому у висновку від 20.08.2014р. №13 (а.с.67-79
т.1) судовий експерт зазначає, що
висновки акту перевірки не
підтверджують завищення ПФ
"Комагросервіс" задекларованих
показників у рядку 05.1 "Собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг) на
суму 1078263 грн. згідно даних податкових
декларацій та додатків до них.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції судовий експерт, що робила
експертне економічне дослідження,
надала суду пояснення та зазначила, що
інспектором взагалі невірно зроблені
розрахунки на підставі наявної
інформації у податкових деклараціях за
перевіряємий період, оскільки сума
19698861 грн., яку ДПІ у м.Сумах зазначено як
документально підтверджену, складає
різницю сум 20625294 грн. (загальна
декларація) - 926433 грн. (уточнююча
декларація-собівартість реалізованих
товарів із суми 1078263 грн.). Зазначені
дані відображені ПФ "Комагросервіс", як
в деклараціях так і в додатках до них,
відображені у регістрах синтетичного
обліку "Головна книга ПФ
"Комагросервіс" за період з 01.04.2011р. по
31.12.2011р., жодних розбіжностей не має, а
тому з невідомих розрахунків
податковий орган робить висновок про
відсутність документів саме на 1078263
грн., при цьому не заперечує суму 926433
грн., яка із неї розраховувалася. При
цьому звертала увагу на те, якщо навіть
при можливому неврахуванні суми 926433
грн. при остаточному розрахунку сума
донарахування по податку на прибуток
не співпадає із сумою, зазначеною в
спірному податковому
повідомленні-рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що під
час розгляду справи в суді першої
інстанції представник відповідача не
зміг надати пояснення, яким чином дані,
як уточнюючої декларації, так і
додатків до неї (зокрема додаток ІВ)
(а.с. 110-127т.3) були враховані
перевіряючим при розрахунку спірних
податкових повідомлень-рішень, при
тому, що дані декларації були в
наявності у податкового органу на час
проведення перевірки, відповідачем ні
в акті перевірки, ні в судовому
засіданні представник відповідача не
змогла надати пояснення, яким чином
було розраховано суму 19698861 грн.,
зазначила, що на даний час згідно акту
перевірки неможливо пояснити такі
розрахунки та на підставі яких
первинних документів інспектор їх
зробила при проведенні перевірки.
Також слід зазначити, що при проведенні
перевірки та висновків акту перевірки
від 09.08.2013 р. порушення, що були
встановлені інспектором та були
підставою для донарахування в сумі 110531
грн. (із загальної суми 130167 грн.) були
встановлені по порушенням 2-4кв. 2011р.,
але при розрахунку спірного
податкового повідомлення-рішення
відповідачем вже враховуються суми
уточнюючої декларації за 1кв.2011р., по
якому у податкового органу відсутні
зауваження. Також представник
відповідача не змогла пояснити яким
чином при дослідженні правомірності
формування податку на прибуток
підприємств у інспектора були
зауваження з цього виду податку, при
тому, що по податку на додану вартість
жодних порушень не було встановлено.
Таких доказів відповідачем не надано.

Податковим органом не було дотримано
Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, передбачений
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 року №
984, зареєстрованого в МЮУ 12.01.2011 р. за
№34/18772 Про затвердження Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства.

Відповідно до п.3 р. І Порядку №984, акт -
це службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. Згідно п.6 р. І
Порядку №984 факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Відповідно до п.п.54.3.2. ст. 54 ПКУ
податковий орган вправі самостійно
визначити податкове зобов'язання
платнику податків, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Такі дані встановлюються на підставі
наявних первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій і фіксують
факти здійснення господарських
операцій (п. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" )

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Пунктом 5.2 р. ІІ Порядку №984
передбачено, що у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно: чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів; у разі відмови посадових
осіб платника податків або його
законних представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
органу державної податкової служби
така особа складає акт у довільній
формі, що засвідчує факт відмови, із
зазначенням посади, прізвища, імені, по
батькові платника податків (його
законного представника) та переліку
документів, які йому запропоновано
подати, факт про складання такого акта
відображається в акті документальної
перевірки; у разі надання посадовими
особами платника податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. В порушення вищенаведеного, в
акті перевірки від 09.08.2013 р. жодним
чином не відображені факти порушення
платником податків вимог податкового
законодавства з посиланням саме на
первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському та
податковому обліку, що є порушенням
Порядку № 984.

Натомість в акті перевірки в порушення
вказаних норм чинного законодавства не
вказано на підставі якої інформації,
яких документів зроблено висновки та в
зв'язку із чим прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення, в акті
перевірки від 09.08.2013 р. перевіряючими
зроблені протилежні один одному
висновки, зазначаючи одночасно і про
порушення та про відсутність порушень
по одним і тим же первинним документам
за аналогічні періоди, відповідачем не
надано документи, що підтверджують
наявність зазначених у акті перевірки
фактів. До того ж податковим органом
надано три різних за змістом
розрахунків, не підтверджених
належними доказами, в т.ч. і актом
перевірки.

Ст. 83 ПК України визначені матеріали,
які є підставами для висновків під час
проведення перевірок. Відповідно до п.
п. 83.1.6. ПК України підставами для
висновків під час проведення перевірок
є також інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
органи державної податкової служби.

Проте, згідно описової частини акту
перевірки, податковий орган при
виявленні порушень та формуванні
висновків акту не керувався
необхідними матеріалами, які є
підставами для висновків під час
проведення перевірок в достатньому
обсязі. Податковим органом не було
складеного жодного додатку до акту,
складання якого передбачено розділом 3
Порядку № 984, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. .

Проте, податковим органом не надано
доказів правомірності прийняття
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 28.10.2014р. по
справі № 818/2383/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М.