Справа № 826/10190/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до
Генеральної прокуратури України, третя
особа: Генеральний прокурор України
Ярема В.Г. про визнання дій
протиправними, визнання незаконною та
скасування інструкції, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
Окружного адміністративного суду м.
Києва із позовом до Генеральної
прокуратури України, третя особа:
Генеральний прокурор України Ярема В.Г.
в якому просила визнати дії
Генерального прокурора України щодо
прийняття наказу №125, яким було
затверджено Інструкцію про порядок
приймання, реєстрації та розгляду в
органах прокуратури України заяв,
повідомлень про вчинені кримінальні
правопорушення протиправними та
незаконними, а також визнати
незаконною та скасувати Інструкцію про
порядок приймання, реєстрації та
розгляду в органах прокуратури України
заяв, повідомлень про вчинені
кримінальні правопорушення,
затверджену наказом Генерального
прокурора України №125.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
вересня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Наказом від 03.12.2012 №125 Генеральною
прокуратурою України затверджено
Інструкцію про порядок приймання,
реєстрації та розгляду в органах
прокуратури України заяв, повідомлень
про вчинені кримінальні
правопорушення.

За твердженням позивача, оскаржуваний
наказ є протиправним, оскільки ним
порушено норми Конституції України та
положення
кримінального-процесуального
законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано доказів
того, що оскаржувана Інструкція та
наказ про її затвердження суперечать
чинному законодавству і яким чином ці
положення порушують права позивача.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Повноваження Прокуратури України
передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст. 123 Конституції
України, організація та порядок
діяльності органів прокуратури
України визначаються законом.

Повноваження Генерального прокурора
України по керівництву органами
прокуратури передбачені Законом
України «Про прокуратуру» від 05
листопада 1991 року № 1789-XII.

Зокрема, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 15 Закону,
Генеральний прокурор України
відповідно до законів України видає
обов'язкові для всіх органів
прокуратури накази, розпорядження,
затверджує положення та інструкції.

Так, наказом Генерального прокурора
України № 125 від 03.12.2002 затверджено
Інструкцію про порядок приймання,
реєстрації та розгляду в органах
прокуратури України заяв, повідомлень
про вчинені кримінальні
правопорушення.

Згідно ст. 1 КПК України, порядок
кримінального провадження на
території України визначається лише
кримінальним процесуальним
законодавством України, а у ст. 214 КПК
України містяться положення про
початок досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 214 КПК України,
слідчий, прокурор невідкладно, але не
пізніше 24 годин після подання заяви,
повідомлення про вчинене кримінальне
правопорушення або після самостійного
виявлення ним з будь-якого джерела
обставин, що можуть свідчити про
вчинення кримінального
правопорушення, зобов'язаний внести
відповідні відомості до Єдиного
реєстру досудових розслідувань та
розпочати розслідування.

Досудове розслідування розпочинається
з моменту внесення відомостей до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань.

Згідно з ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове
розслідування здійснюється слідчим
того органу досудового розслідування,
під юрисдикцією якого знаходиться
місце вчинення кримінального
правопорушення.

З метою належної організації
діяльності, визначення більш чіткого
механізму проведення такої роботи
наказом Генерального прокурора
України від 03.12.2012 № 125 затверджено
вищевказану Інструкцію, а відтак,
твердження позивача про те, що
Генеральний прокурор України вийшов за
межі повноважень є безпідставними та
необґрунтованими.

Крім цього, згідно п. 3.6 Інструкції,
заяви, повідомлення про вчинені
кримінальні правопорушення, що
віднесені до підслідності органів
прокуратури та надійшли на розгляд
прокуратур Автономної Республіки Крим,
областей, міст Києва і Севастополя,
спеціалізованих прокуратур на правах
обласних, Генеральної прокуратури
України, керівниками підрозділів
апаратів направляються для
організації досудового розслідування
з дотриманням територіального
принципу до прокуратури відповідного
рівня.

У зазначеному положенні не міститься
вказівок щодо заборони вносити
відомості про вчинене кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, тому він не
суперечить вимогам ст. 214 КПК України.
Цією нормою Інструкції лише
деталізовано порядок розгляду заяв,
повідомлень про вчинені кримінальні
правопорушення, віднесені до
підслідності органів прокуратури.

Водночас, невнесення відомостей про
кримінальне правопорушення до Єдиного
реєстру досудових розслідувань
оскаржується слідчому судді у порядку
та строки, передбачені ст.ст. 303, 304 КПК
України.

Позивач своїм правом на оскарження дій
старшого прокурора відділу
Генеральної прокуратури України, яким
09.07.2014 його скаргу направлено до
Прокуратури міста Києва, в порядку
кримінально-процесуального кодексу
України не скористався.

Разом з тим, заявляючи вимоги щодо
визнання незаконною та скасування
Інструкції в цілому, позивачем не
надано доказів того, що інші її
положення суперечать чинному
законодавству і яким чином ці
положення порушують права позивача.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що наказ про
затвердження Інструкції прийнято
Генеральним прокурором України на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством, а відтак, позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволенню не
підлягають.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 09 вересня 2014 року - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 25.12.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.