Справа № К/9991/88278/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/88278/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Донецькій області до Територіального
центру соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян м. Донецька
про зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою
Контрольно-ревізійного управління в
Донецькій області на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року Контрольно-ревізійне
управління в Донецькій області (далі
КРУ) звернулось з позовом до
Територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян м.
Донецька (далі Центр обслуговування)
про зобов'язання відповідача виконати
не вчинені дії, зазначені в пункті 3
вимоги позивача, а саме, стягнути з його
працівників зайво виплачену
матеріальну допомогу у розмірі 9,31
тисяч гривень, в іншому випадку
стягнути з директора Центру
обслуговування та головного
бухгалтера, винних у надмірних
грошових виплатах коштів, суми, у
порядку та розмірах, встановлених
статтями 133-136 кодексу законів про
працю України. Крім того, просив
зобов'язати відповідача відкоригувати
з державними цільовими фондами зайво
нараховані та перераховані внески, у
розмірі 4,54 тисяч гривень.

В обґрунтування позову зазначало, що
проведеною ревізією виявлені
порушення Центром обслуговування
правил фінансової дисципліни, у зв'язку
з чим була направлена вимога про їх
усунення та стягнення завданих державі
збитків.

Посилаючись на те, що у добровільному
порядку вимога не виконана, просило
зобов'язати Центр обслуговування
виконати пункт 3 вимоги КРУ від 27 грудня
2010 року № 19-05-10/4367 та задовольнити
позов.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 29
вересня 2011 року, позов задоволено
повністю, зобов'язано керівника Центру
обслуговування стягнути з його
працівників зайво виплачену
матеріальну допомогу у сумі 9310 гривень
або стягнути з директора Центру
обслуговування ОСОБА_4 та головного
бухгалтера ОСОБА_5, у порядку та
розмірах, встановлених статтями 133-136
кодексу законів про працю України.
Зобов'язано керівника Центру
обслуговування відкоригувати з
державними цільовими фондами зайво
нараховані та перераховані внески, у
розмірі 4540 гривень.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 листопада 2011 року, постанову суду
першої інстанції скасовано та ухвалене
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалене
ним судове рішення скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України, дійшла висновку
про залишення скарги без задоволення, а
оскаржуваного судового рішення без
змін, з таких підстав.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, апеляційний суд, повно і
всебічно з'ясувавши усі обставини
справи та дослідивши наявні у справі
дані встановив і правильно виходив з
того, що підстави для задоволення
позову відсутні.

Під час розгляду справи судами
встановлено, що позивач, 27 грудня 2010
року, видав вимогу за № 19-05-10/4367, пунктом
3 якої зобов'язано відповідача провести
претензійно - позовну роботу щодо
повернення зайво виплачених сум коштів
на загальну суму 18069,92 гривень. В іншому
випадку стягнути з винних у здійсненні
зайво виплачених коштів - директора
Центру обслуговування ОСОБА_4 кошти, у
розмірі 4517,50 гривень, а з головного
бухгалтера ОСОБА_5, - 13552,42 гривень, у
порядку, встановленому статтями 133-136
Кодексу законів про працю України.
Зобов'язано керівника Центру
обслуговування провести перерахунок
та відповідні взаємозвірки щодо сум
внесків до фондів соціального
страхування та повернути зайво
сплачені кошти у сумі 6297,86 гривень.

Так, згідно з положеннями пункту 7
статті 10 Закону України від 26 січня
1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні», державній
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається, КРУ
пред'явила вимогу про усунення
порушень, виявлених під час ревізії,
при цьому оскаржувана вимога вказує на
виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення
перевіряється судом, який розглядає
такий позов, а не шляхом пред'явлення
позову до підконтрольної установи про
виконання вимоги.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову щодо зобов'язання
виконати вимогу КРУ про вжиття заходів,
спрямованих на відшкодування
матеріальної шкоди.

Враховуючи зазначене, рішення
апеляційного суду відповідає дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги його
висновків не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Донецькій області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало