Справа № 815/2194/14
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2194/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Соколенко О. М. Судова колегія
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В.

Лук’янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 25 червня 2014р. по справі за
позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_2 про
зобов'язання привести у первісний стан
самовільно реконструйовану квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014р. Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області (далі (ІДАБК)
звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2
про зобов'язання привести у первісний
стан самовільно реконструйовану
квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 10 січня 2014р.
проведена перевірка відповідності
забудованих об'єктів нерухомості за
адресою АДРЕСА_1, яка належить на
підставі права власності ОСОБА_2 За
результатами перевірки виявлені
порушення, які полягають у
самовільному виконанні будівельних
робіт з реконструкції квартири з
прибудовою до неї приміщення без права
на їх виконання. В зв'язку із цим, того ж
дня, позивачем винесено припис про
усунення порушень до 10.02.2014р.

24 січня 2014р. позивачем прийнята
постанова №27 про адміністративне
правопорушення, якою на відповідачку
накладено штраф у розмірі 10200грн.

У зв'язку із тим, що відповідачка не
усунула порушень в строк до 10.02.2014р.
ІДАБК проведено повторну перевірку та
складено акт від 07.03.2014р. та протокол
від 07.03.2014р. про адміністративне
правопорушення.

13.03.2014р. позивачем прийнята постанова
№133 про адміністративне
правопорушення, якою на відповідачку
накладено штраф у розмірі 6800грн.

Враховуючи, що ОСОБА_2 у встановлений
ІДАБК строк добровільно не виконала
вимоги, встановлені у приписі, є усі
передбачені підстави для знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаним з таким
знесенням. Посилаючись на зазначені
обставини позивач просить позов
задовольнити.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25 червня
2014р. у задавлені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у
відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України,
апеляційну скаргу можливо розглянути в
порядку письмового провадження,
оскільки в матеріалах справи достатньо
доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про залишення
скарги без задоволення, постанови суду
без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
доказів того, що відповідачка була
ознайомлена із прийнятими ІДАБК
актами, приписами, протоколами та
постановами немає. В той час, ОСОБА_2
надано до суду декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації при
наявності дозволу ІДАБК на виконання
будівельних робіт. Крім того, на час
розгляду справи відповідачка на праві
приватної власності зареєструвала
квартиру та спірну прибудову №101 у
Реєстраційній службі Одеського
міського управління юстиції Одеської
області, їй видані свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та витяг з
Держреєстру речових прав на нерухоме
майно про реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції
встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що позивачем 10 січня 2014р. на
підставі звернення громадянки ОСОБА_3,
наданого до Прокуратури м.Одеси,
проведена перевірка відповідності
забудованих об'єктів нерухомості за
адресою АДРЕСА_1, яка належить на
підставі права власності ОСОБА_2 За
результатами перевірки виявлені
порушення, які полягають у
самовільному виконанні будівельних
робіт з реконструкції квартири з
прибудовою до неї приміщення без права
на їх виконання. В зв'язку із цим, того ж
дня, позивачем винесено припис про
усунення порушень до 10.02.2014р.

24 січня 2014р. позивачем прийнята
постанова №27 про адміністративне
правопорушення, якою на відповідачку
накладено штраф у розмірі 10200грн.

В зв'язку із не усуненням порушень в
строк 10.02.2014р. ІДАБК проведено повторну
перевірку та складено акт від 07.03.2014р.
та протокол від 07.03.2014р. про
адміністративне правопорушення.

13.03.2014р. позивачем прийнята постанова
№133 про адміністративне
правопорушення, якою на відповідачку
накладено штраф у розмірі 6800грн.

Складені ІДАБК вищевказані акти,
припис, протоколи, постанови були
направлені ОСОБА_2 поштовим зв'язком,
однак відповідачка в установлений
строк добровільно не виконала вимоги
позивача, тому самочинна прибудова
підлягає знесенню з компенсацію
витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Вирішуючи питання щодо правомірності
вимог ІДАБК, суд виходив з того, що
відповідно до ч.2 ст.383ЦК України,
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 05.07.2013р.
(а.с.87).

06.05.2014р. відповідачка подала до ІДАБК
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації з реконструкції квартири
АДРЕСА_1 з розподілом на нежитлове
приміщенняНОМЕР_1 та квартиру АДРЕСА_1,
категорія складності - ІІ. (а.с.91-95).
Вказана декларація зареєстрована
позивачем 16.05.2014р. за №ОД 30 В
декларації зазначено інформацію про
проектну документацію, а також,
вказано, що дозвільним документом для
будівництва за зазначеною вище адресою
був дозвіл ІДАБК м.Одеси при УАМ на
виконання будівельних робіт від
28.05.2007р. за №201/07, із зазначенням дати
початку будівництва - 26.05.2007р., дати
закінчення будівництва - 20.04.2014 року та
строком введення об'єкта в
експлуатацію - ІІ квартал 2014р.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача
пояснив, що відомості про наявність у
відповідача дозволу на виконання
будівельних робіт у позивача були
відсутні, оскільки Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області як
територіальний орган Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України утворена відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011р. №549 та діє з 08.06.2011р. замість
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, яка діяла в системі
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України.

Судова колегія вважає за необхідне
зазначити, що проведення реорганізації
в Інспекції не позбавляє новоутворену
Інспекцію обов'язку щодо детальної
перевірки даних, які знаходяться у неї
в веденні перед початком перевірки, а
тим більше перед прийняттям рішення
про притягнення до адміністративної
відповідальності.

При цьому, згідно ч.1 та ч.2 ст.376
Цивільного кодексу України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

З матеріалів справи вбачається, що у
відповідача був наявний дозвіл на
виконання будівельних робіт на
спірному об'єкті, термін якого був
діючим до 20.04.2014р. була наявна проектна
документація і відповідач отримала
зареєстровану Інспекцією ДАБК в
Одеській області декларацію про
готовність спірного об'єкта до
експлуатації, внаслідок чого за нею на
праві приватної власності
зареєстровані об'єкти
нерухомості:АДРЕСА_1.

Отже, будівництво, яке здійснювалось
відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 у
розумінні наведених положень чинного
законодавства, враховуючи наявні в
матеріалах справи докази, не може
вважатись самочинним будівництвом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Таким чином, з боку відповідача
доведено, що порушень вимог діючого
законодавства України при проведенні
будівельних робіт та введенню в
експлуатацію нежитлового приміщення
НОМЕР_1 допущено не було.

За правилами ч.1 ст.71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку, що позивач не зміг довести
правильності своїх висновків стосовно
необхідності знесення ОСОБА_2
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаним з таким
знесенням, а тому підстав для
задоволення таких вимог немає. Крім
того, слід зазначити, що ОСОБА_2 не була
належним чином повідомлена про
виявлені порушення та необхідність
усунути недоліки.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що постанова суду постановлена
з додержанням норм процесуального та
матеріального права, а тому не вбачає
підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.197,198,200,206 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області - залишити
без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 червня
2014р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
К.В. Кравченко

О.В. Лук’янчук