Справа № 2а/1770/3187/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/96264/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргуДубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 23.08.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011

у справі №2а/1770/3187/2011

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 23.08.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011,
позов задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Дубенської ОДПІ
від 25.05.2011 №, яким збільшено суму
грошового зобов?язання з податку на
доходи фізичних осіб суб?єктів
підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності на
загальну суму 90245,39 грн., у т.ч. 81272,40 грн.
основного платежу та 8972,99 грн. штрафних
(фінансових) санкцій та від 25.05.2011
№, яким збільшено суму грошового
зобов?язання з податку на додану
вартість на загальну суму 60926,25 грн., у
т.ч. основного платежу 47381,00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій 13545,25 грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові
повністю, з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, а судові рішення
підлягають залишенню без змін з огляду
на таке.

Відповідачем проведено планову
документальну виїзну перевірку
дотримання позивачем вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2008 по 31.12.2010, за результатами якої
складено акт №16.05.2011 №120/17-38/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, зокрема,
порушення позивачем вимог ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» №13-92
від 26.12.1992 (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до п.7.1 ст.7, пп.9.12.1 п.9.12 ст.9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», п. «б» ч.1 ст.14 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»
донарахована сума податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 81272,40 грн.;

- пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про
порядок погашення зобов?язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» , а саме,
не подано декларації з ПДВ за
березень-грудень 2010 року;

- пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.9.4 ст.9, пп.7.3.1 п.7.3
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» у зв?язку з чим
донараховано ПДВ в сумі 47381,00 грн.

На підставі акта перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
25.05.2011 №, яким збільшено суму
грошового зобов?язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
90245 грн., у т.ч. 81272,40 грн. основного
платежу та 8972,99 грн. штрафних
(фінансових) санкцій та від 25.05.2011
№, яким збільшено суму грошового
зобов?язання з податку на додану
вартість на загальну суму 60926,25 грн., у
т.ч. основного платежу 47381,00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій 13545,25 грн.

Суд касаційної інстанції, враховуючи
межі перегляду судом касаційної
інстанції судових рішень, встановлені
ст.220 КАС України, не вбачає порушень
судом першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, на які посилається відповідач у
касаційній скарзі, та вважає, що судами
повно встановлені обставини у справі,
яким надана правильна правова оцінка
на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у періоді, що
перевірявся, позивач здійснював
господарську діяльність пов?язану з
продажем транспортних засобів та був
платником фіксованого податку
відповідно до абз.6-8 пункту 1 ст.14
розділу ІУ Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян».

Висновки відповідача про порушення
позивачем податкового законодавства
базуються на аналізі інформації,
наданої ВРЕР м.Дубно УДАІ УМВС України
в Рівненській області про поставлені
та зняті з обліку транспортні засоби
для реалізації, даних Львівської та
Ягодинської митниці про митну вартість
ввезених позивачем транспортних
засобів, згідно яких позивачем
упродовж 2008 року знято з обліку для
реалізації 12 одиниць транспортних
засобів, у 2009 році - 90 одиниць
транспортних засобів, у 2010 році - 8
одиниць транспортних засобів.
Враховуючи відповідну митну (фактурну)
вартість ввезених з-за кордону та
реалізованих позивачем транспортних
засобів, податковий орган прийшов до
висновку , що валовий дохід позивача у
2008 році склав 255482,74 грн., у 2009 році - 266898,94
грн., у 2010 році - 319039,63 грн. Перевищення
граничної суми валового доходу (119000,00
грн.), що давало позивачу право
сплачувати фіксовану суму податку,
відбулося 17.06.2008, тобто з цієї дати
позивач повинен був перейти на
загальну систему оподаткування, а з
19.01.2010 зареєструватися платником
податку на додану вартість.

Однак, як правильно зазначено судами
попередніх інстанцій за правилами
підпункту 1.20.1 пункту 1.20 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо цим пунктом не
встановлено інше. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

При визначенні бази оподаткування
операцій з реалізації на території
України імпортованого товару, митна
вартість та звичайна ціна не є
тотожними.

Положення п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про
податок на додану вартість» регулюють
порядок визначення бази оподаткування
при розмитненні товарів, які
імпортуються на митну територію
України.

Спірним питанням у даній справі є
визначення позивачем бази
оподаткування операції з реалізації на
території України раніше
імпортованого товару, а тому положення
п.4.3 ст. 4 вказаного Закону не
застосовуються при визначенні бази
оподаткування за операціями з
реалізації товарів імпортного
походження.

Загальний порядок визначення бази
оподаткування операцій з поставки
товарів (послуг) регулюється п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про податок на додану
вартість», а тому позиція судів
попередніх інстанцій стосовно
правильності визначення позивачем
бази оподаткування операції з
реалізації товару на внутрішньому
ринку України, виходячи з його
договірної вартості, що визначена за
вільними цінами, але не нижче за
звичайні ціни, ґрунтується на приписах
п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на
додану вартість».

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку, що
відповідач всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС
України, не довів отримання позивачем
доходів в обумовлених актом перевірки
розмірах, тобто досягнення позивачем
граничного обсягу господарських
операцій, що передбачають перехід на
загальну систему оподаткування та
реєстрацію платником податку на додану
вартість, у зв?язку з чим правові
підстави для прийняття оспорюваних
податкових повідомлень-рішень у
відповідача відсутні.

Доводи касаційної скарги не можуть
бути підставою для скасування
постановлених у справі судових рішень
з наведених в ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
відхилити, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
23.08.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун