Справа № 2а-0370/2361/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014р.
Справа № 9104/147803/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Клюби В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області, м.Ковель
Волинської області

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 08.08.2012р. у
справі №2а/0370/2361/12

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Ковель Волинської області

до управління Пенсійного фонду України
в місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області, м.Ковель
Волинської області

про визнання незаконними та скасування
рішень, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2012р. позивач: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Волинського окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області про визнання
незаконними та скасування рішень,
просив визнати протиправними та
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області про застосування
фінансових санкцій №2295 від 11.05.2012р.,
№2296 від 11.05.2012р., №2297 від 11.05.2012р., №2298
від 11.05.2012р., №2299 від 11.05.2012р., №2300 від
11.05.2012р. на загальну суму 1020,00грн..

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 08.08.2012р. у
справі №2а/0370/2361/12 адміністративний
позов задоволено повністю, визнано
протиправним та скасовано рішення
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області №2295, №2296, №2297, №2298,
№2299, №2300 від 11.05.2012р.; стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 107,30грн. витрат по сплаті
судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що
застосування після 01.01.2011р. штрафних
санкцій, передбачених приписами частин
1-9 статті 106 Закону №1058-IV, які втратили
чинність 01.01.2011р., є порушенням
принципу, закріпленого частиною другою
статті 58 Конституції України,
відповідно до якого, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач:
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області, який у поданій
апеляційній скарзі, посилаючись на те,
що при винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та постановити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог позивача відмовити.

15.10.2012р. на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
надійшло заперечення на апеляційну
скаргу, у якому позивач зазначив, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
08.08.2012р. у справі №2а/0370/2361/12 залишити
без змін.

26.11.2014р. на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
надійшло клопотання про розгляд справи
за його відсутності.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегією суддів
апеляційного встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивачем протягом 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009
років не подавались відомості, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку, а саме: форма
"Індані-СПД". Цей факт було зафіксовано
в акті №1168 від 11.05.2012р., складеному
уповноваженою особою управління
Пенсійного фонду України у місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області.

На підставі пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" начальником управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області були винесені
рішення №2295, №2296, №2297, №2298, №2299, №2300
від 11.05.2012р. про застосування до
позивача фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України протягом 2004-2009 років на
загальну суму 1020,00грн.

Згідно із вимогами п.5 ч.9 ст.106 Закону
України статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV, за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ, накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до вимог абз.5 п.7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" №2464-VI,
що набрав чинності з 01.01.2011р., стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Статтею 58 Конституції України
передбачено, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду зазначає, що
аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області протиправно
винесло оскаржувані рішення від
11.05.2012р. про застосування до позивача
фінансових санкцій за несвоєчасне
подання звітності до органів ПФУ за
2004-2009 роки на підставі п.5 ч.9 ст.106 Закону
України №1058-IV, оскільки зазначена
норма Закону втратила чинність з
01.01.2011р. згідно із Законом України №2464-VI
і не діяла на дату прийняття
відповідачем оскаржуваних рішень.

Вказана позиція апеляційного суду
узгоджується з Постановою Верховного
Суду України від 20.11.2012р. у справі
№21-367а12.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Відтак, колегія апеляційного суду
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та
прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області, м.Ковель
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 08.08.2012р. у
справі №2а/0370/2361/12 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Ковель
Волинської області до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області, м.Ковель
Волинської області про визнання
незаконними та скасування рішень, -
залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 08.08.2012р. у
справі №2а/0370/2361/12 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Ковель
Волинської області до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області, м.Ковель
Волинської області про визнання
незаконними та скасування рішень, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.В.
Клюба