Справа № 234/4726/13а (2а/234/171/13)
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/800/36305/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Краматорського міського
суду Донецької області від 25 квітня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції (далі - ВДВС Краматорського
МУЮ), третя особа - Управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради (далі -
УПСЗН Краматорської МР), про визнання
неправомірною та скасування постанови
про повернення виконавчого листа,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання
неправомірною та скасування постанови
державного виконавця ВДВС
Краматорського МУЮ від 11 січня 2013 року
про повернення виконавчого листа
стягувачу.

Постановою Краматорського міського
суду Донецької області від 25 квітня 2013
року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити нове
судове рішення, яким позов
задовольнити повністю. Зазначає, що
судами порушено норми матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судами встановлено, що Краматорським
міським судом Донецької області 02
червня 2011 року видано виконавчий лист,
відповідно до якого стягнуто з УПСЗН
Краматорської МР на користь ОСОБА_4
щорічну грошову допомогу на
оздоровлення за 2009-2010 роки в розмірі
4585,00 грн.

08 лютого 2012 року постановою державного
виконавця ВДВС Краматорського МУЮ
відкрито виконавче провадження щодо
примусового виконання зазначеного
виконавчого листа та надано боржнику
строк для добровільного виконання 7
днів.

Протягом 2012-2013 років державним
виконавцем, з метою забезпечення
виконання виконавчих документів про
стягнення з УПСЗН Овруцької РДА
заборгованості, вживалися заходи щодо
перевірки майнового стану боржника та
звернення стягнення на майно (грошові
кошти).

Так, державним виконавцем винесено
постанову про арешт грошових коштів та
направлено її на виконання до
Управління державного казначейства в
м. Краматорську, яку повернуто у зв'язку
з відсутністю кошторисних призначень
та відкритих асигнувань. Щомісячно
ВДВС Краматорського МУЮ виставлялися
платіжні вимоги до Управління
державного казначейства в м.
Краматорську. 13 лютого 2012 року Головним
управлінням праці та соціального
захисту населення Донецької області
надано відповідь, що забезпечення
виконання судових рішень можливе лише
в разі внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» в частині збільшення фінансування
місцевих органів праці та соціального
захисту населення для виконання
судових рішень. 11 січня 2013 року до ВДВС
Краматорського МУЮ повернуто
постанову про арешт коштів в зв'язку з
відсутністю кошторисних призначень та
відкритих асигнувань.

Враховуючи, що державним виконавцем в
ході виконання виконавчих документів
встановлено, що боржник не має
можливості виконати рішення суду у
зв'язку із відсутністю кошторисних
призначень на 2012 рік, та іншого майна,
на яке можливо звернути стягнення на
виконання рішення суду, постановою
державного виконавця ВДВС
Краматорського МУЮ від 11 січня 2013 року
виконавчий документ повернуто
стягувачу.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон №
606-ХІV). Саме відповідно до вимог цього
Закону, в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
належить давати оцінку діям державного
виконавця щодо вчинення виконавчих
дій.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності субєктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 11 вказаного Закону
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із статтею 27 Закону № 606-XIV у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною 2 статті 25 цього
Закону для самостійного виконання
рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням (стаття 32
Закону № 606-XIV).

Згідно із частиною 2 статті 3 Закону №
606-XIV рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ (далі - рішення про стягнення
коштів), прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення (далі
- державні органи) регулюється Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845 (далі -
Порядок).

Відповідно до пунктів 26 - 27 Порядку
примусове виконання рішень про
стягнення коштів з рахунків боржника
здійснюється після закінчення строку,
передбаченого для самостійного
виконання таких рішень, у разі не
подання боржником повідомлення,
зазначеного у пункті 25 цього Порядку,
або подання повідомлення, що містить
недостовірну інформацію, або
недостатнього обсягу коштів на
рахунках боржника. У разі встановлення
факту наявності у боржника необхідних
для виконання рішення про стягнення
коштів з його рахунків бюджетних
асигнувань або фактичних власних
надходжень державний виконавець подає
органові Казначейства платіжні вимоги
згідно із пунктом 33 цього Порядку.
Державний виконавець накладає арешт на
рахунки боржника, відкриті в органі
Казначейства, які встановлюються у
процесі проведення виконавчих дій.
Орган Казначейства приймає до
виконання постанову державного
виконавця про арешт рахунків боржника,
оформлену в установленому порядку, із
зазначенням найменування боржника,
номерів його рахунків, відкритих в
органі Казначейства, та суми коштів,
яка підлягає арешту та стягненню. Арешт
накладається на реєстраційні і
спеціальні реєстраційні рахунки
боржника. У разі накладення арешту на
окремий рахунок боржника або за
окремим кодом економічної
класифікації видатків бюджету рахунка
боржника державний виконавець у
постанові про арешт рахунків боржника
може зазначити номер такого рахунка чи
коду.

Постанова про арешт рахунків боржника
виконується органом Казначейства
протягом бюджетного періоду, але не
пізніше ніж в останній робочий день
бюджетного періоду з обслуговування
клієнтів, визначеного регламентом
роботи органу Казначейства у період
завершення обслуговування, і
знімається з обліку наступного
робочого дня після закінчення
бюджетного періоду та повертається
державному виконавцеві протягом трьох
робочих днів. При цьому державний
виконавець подає щороку не пізніше 15
грудня до органу Казначейства платіжні
вимоги для стягнення коштів з рахунків
боржника, на які накладено арешт (пункт
28 Порядку).

Пунктом 29 Порядку передбачено, що у
разі відсутності відкритих асигнувань
за відповідними кодами програмної
класифікації видатків та кредитування
державного бюджету (кодами тимчасової
класифікації видатків та кредитування
місцевих бюджетів) і економічної
класифікації видатків бюджету, за
якими здійснюватиметься безспірне
списання коштів з рахунків боржника,
платіжні вимоги для стягнення коштів
із зазначених рахунків повертаються
разом з постановою про арешт рахунків
боржника відповідно до абзацу другого
пункту 28 цього Порядку.

Згідно із підпунктом 5 пунктом 34
Порядку орган Казначейства не здійснює
безспірне списання коштів з рахунків
боржника та повертає протягом трьох
робочих днів органові державної
виконавчої служби без виконання
платіжні вимоги та оригінали або
завірені копії виконавчих документів у
разі, коли відсутні відкриті
асигнування за відповідним кодом
програмної класифікації видатків та
кредитування державного бюджету (кодом
тимчасової класифікації видатків та
кредитування місцевих бюджетів) і
економічної класифікації видатків
бюджету (за загальним фондом та іншими
коштами спеціального фонду бюджету) та
власні надходження боржника (за
спеціальним фондом бюджету).

Пунктом 40 Порядку передбачено, що у
разі відсутності коштів на рахунках
боржника, необхідних для виконання
рішення про стягнення коштів з таких
рахунків, стягнення звертається на
належне боржникові інше майно, яке не
використовується ним для провадження
основної діяльності.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 47
Закону № 606-XIV виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Враховуючи наведене, суди дійшли
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, оскільки
державним виконавцем ВДВС
Краматорського МУЮ вжиті всі
передбачені Законом заходи спрямовані
на виконання судового рішення щодо
стягнення з УПСЗН Краматорської МР на
користь ОСОБА_4 щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки
в розмірі 4585,00 грн. Тому, повертаючи
виконавчий документ стягувачу,
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб передбачений
Законом № 606-XIV.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування ухвалених
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, якщо суд не допустив порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваного
судового рішення, то суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Краматорського міського суду
Донецької області від 25 квітня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак