Справа № К/9991/54532/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/54532/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Білуги С.В.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до начальника управління
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області Самолюк Інни Петрівни про
скасування рішень за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Ковельському районі
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 1 серпня 2011 року,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
начальника управління Пенсійного
фонду України в Ковельському районі
Волинської області Самолюк І.П. про
визнання протиправними та скасування
рішень №№326, 327, 328, 329 від 22 березня
2011 року про застосування фінансових
санкцій за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою звітності до органів Пенсійного
фонду України протягом 2006-2009 років на
загальну суму 720 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 1 серпня 2011
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
управління Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області звернулось із касаційною
скаргою на них, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просило їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
службовими особами пенсійного органу
була проведена перевірка фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 щодо
своєчасності подання розрахунку суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягали сплаті за
2006-2009 роки, за результатами якої
складено акти про неподання за
встановленою формою звітності до
органів Пенсійного фонду України
протягом 2006-2009 років.

На підставі цих актів начальником
управління Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області Самолюк І.П. прийняті рішення
№№ 326, 327, 328, 329 від 22 березня 2011 року про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України, яким до позивача застосовані
фінансові санкції в розмірі 720 гривень.
Правовою підставою вказаного рішення
зазначений пункт 5 частини 9 статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон №1058-IV).

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом № 1058-IV. Зазначеним Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Згідно з пунктом 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону № 1058-IV за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до
територіальнихорганів ПФУ
накладається штраф у розмірі 10
відсотків суми страховихвнесків, які
були сплачені або підлягали сплаті за
відповідний звітний період, за кожний
повний або неповний місяць затримки
подання відомостей, звітності, але не
менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а в разі
повторного протягом року такого
порушення - у розмірі 20 відсотків
зазначених сум та не менше 20
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон № 2464-VI), що набрав чинності з 1
січня 2011 року, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сумм
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що управління
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області винесло рішення №№326, 327, 328, 329
від 22 березня 2011 року про застосування
до позивача фінансових санкцій за
несвоєчасне подання звітності до
органів ПФУ за 2006-2009 роки на підставі
пункту 5 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-IV, оскільки зазначена норма
Закону втратила чинність з 1 січня 2011
року згідно із Законом № 2464-VI і не
діяла на дату прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень.

Вказані висновки судів першої та
апеляційної інстанцій відповідають
рішенню Верховного Суду України по
справі № 21-367а12, яке відповідно до ст.
244-2 КАС України є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 1 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді Амєлін
С.Є.

Білуга С.В.