Справа № 756/5875/14-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/5875/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.

при секретарі:
Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Оболонського
районного суду м.Києва від "23" червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському райні м.Києва про
скасування утримання переплати
пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від "23" червня 2014 року в
задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
судовими рішеннями, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду від 23.06.2014
року та прийняте нове рішення, яким
задовольнити позов. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від "23" червня 2014 року - залишити без
змін, виходячи із наступного.
Відповідно
до ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального
права при дотриманні норм
процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Як було встановлено судом
першої інстанції, позивач перебуває на
обліку в управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
та отримує пенсію за віком відповідно
до Закону України « Про наукову і
науково- технічну діяльність» в
розмірі 2781,78грн. Листом від 15
жовтня 2013 року №1147 від відповідача,
було повідомлено, що у зв'язку з
невчасним повідомленням Управління
ПФУ в Оболонському районі про
працевлаштування позивача, виникла
переплата за період з 01 квітня2002 року
по 31 серпня 2013 року в розмірі 5974грн.
87коп., яка буде утримуватися в розмірі
20% щомісячно від розміру пенсії до
повного її погашення.

Згідно листа Управління №
1423/10/Г-2862 від 17 січня 2013 року, позивачу
роз'яснено, що до відділу призначення
та перерахунків пенсій надійшла
інформація, що позивач зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності
у Оболонському районі, відомості про
зняття з реєстрації відсутні. Оскільки
за період з 15 серпня 2001 року по 05 липня
2013 року позивачу проводились виплати,
передбачені непрацюючим пенсіонерам,
виникла переплата у розмірі 5974 грн. 87
коп., яка підлягає поверненню.
Відповідно
до ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Частиною 3 ст.42 вказаного Закону
встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, обчислений відповідно
до статті 28 цього Закону (крім
пенсіонерів, які працюють (провадять
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу, що є базою нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування). Перерахунок
пенсії проводиться з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.
Пенсіонерам, які працюють (провадять
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу, що є базою нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування), після
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності пенсія
перераховується з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, який встановлений на дату
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності.
Постановою
Кабінету Міністрів України № 198 від
28.03.2009 р. "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян"
встановлено у 2009 році з 1 квітня
підвищення до пенсії, щомісячного
довічного грошового утримання,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (далі -
підвищення), у розмірі 7,5 гривні,
збільшуючи його з 1 липня - до 14,2 гривні,
а з 1 жовтня - до 28,4 гривні.

Підвищення здійснюється
незалежно від дати призначення
(перерахунку) пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання,
державної соціальної допомоги)
непрацюючим особам, а особам, які
одержують пенсію (державну соціальну
допомогу) на дітей та/або недієздатних
осіб - незалежно від одержуваного
доходу.
Зі змісту наведених норм
вбачається, що підвищення до пенсії,
передбачене Постановою Кабінету
Міністрів України № 198 від 28.03.2009 р.
передбачено виключно для непрацюючих
пенсіонерів.

Згідно наявної в матеріалах справи
листа відповідача від 17 січня 2014 року
пенсія позивачу нараховувалась та
виплачувалась відповідно до Закону
України « Про наукову і науково-
технічну діяльність» в розмірі 2781,78грн.

При цьому позивач у заяві самостійно
вказав, що він не працює, та
зобов'язався повідомити органи
Пенсійного фонду про обставини, що
можуть вплинути на його пенсійне
забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управлінням ПФУ в Оболонському районі
м. Києва після отримання відомостей,
виявлено факт подання недостовірних
даних про працевлаштування позивача, а
саме, факт реєстрації його як суб'єкта
підприємницької діяльності.
Частиною 1 статті 102 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що пенсіонери зобов'язані
повідомляти органу, що призначає
пенсії, про обставини, що спричиняють
зміну розміру пенсії або припинення її
виплати.
Відповідно статті 103 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії.
Вищенаведена норма права
кореспондує також з приписами частини 1
статті 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якою, зокрема,
встановлено, що суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Підставою для прийняття
оспорюваного рішення стало допущене
ОСОБА_2 зловживання своїм правом на
отримання пенсійних виплат, яке
полягало в неповідомленні органам
Пенсійного фонду про обставини, які
впливають на призначення йому пенсії, а
саме про реєстрацію позивача як
суб'єкта підприємницької діяльності.

Як встановлено частиною 3 статті 45
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.
Листом від 19.05.2009
року № 2818/2/державна податкова
інспекція в Оболонському районі в м.
Києві повідомила позивача, про
необхідність завершення процедури
припинення підприємницької
діяльності. В лютому 201 Ороку позивач
отримав постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.02.201 Ороку про припинення
підприємницької діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2, яка
була надіслана державному реєстратору
для внесення запису до Єдиного
державного реєстру.
Згідно довідки відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців № 5.14/454 від
11.11.2013р. лише 05.07.201 Зр. було внесено
запис про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця за
спрощеною процедурою, таким чином
через дев'ять років після подання заяви
про припинення підприємницької
діяльності. З огляду на положення
ч.З ст.45 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», суд приходить до
висновку, що особа, державна реєстрація
якої не скасована в установленому
законом порядку, вважається суб'єктом
підприємницької діяльності.

Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», який
набрав чинності 01.07.2004 р., не було
передбачено обов'язкової
перереєстрації фізичних
осіб-підприємців, зареєстрованих до
моменту прийняття цього Закону.
Проте, відповідно до пункту 2
Прикінцевих положень (у редакції до
19.06.2011) вказаного Закону державний
реєстратор протягом 2004-2005 років при
надходженні від юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
реєстраційної картки, відповідно до
вимог статті ст.9 цього Закону,
зобов'язаний провести заміну раніше
виданих їм свідоцтв про державну
реєстрацію на свідоцтва про державну
реєстрацію єдиного зразка.
Зі
змісту наведеної норми слідує, що
відомості про фізичних
осіб-підприємців, які були
зареєстровані до створення Єдиного
державного реєстру і не зареєстрували
в установленому порядку припинення
своєї діяльності, включаються до
Єдиного державного реєстру із наданням
їм виписки з Єдиного державного
реєстру відповідно до ст.>49 Закону «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», яка
регулює питання внесення змін до
Єдиного державного реєстру.

Таким чином, позивач мав статус
фізичної особи-підприємця, про який, не
повідомив відповідача.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про зайнятість населення» зайнятість
- це діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм доход у грошовій або іншій формі.

Пунктом «б» частини 1 статті 3 Закону
України «Про зайнятість населення»
визначено, що в Україні до зайнятого
населення належать, зокрема, громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".
Отже ОСОБА_2 був зайнятою
особою у розумінні положень Закону
України «Про зайнятість населення», а
відтак, не мав права на нарахування та
виплату підвищення до пенсії,
передбаченого Постановою Кабінету
Міністрів України № 198 від 28.03.2009 року.
З огляду на викладене,
повно та всебічно дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від
23.06.2014 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Враховуючи вищенаведене,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам та прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. В зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м.Києва
від "23" червня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2
- відмовити.

Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від "23" червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.