Справа № К/9991/111/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/111/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М.,
Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
стягнення суми компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 30
червня 2010 року, -

встановив:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання неправомірними дій щодо
невиплати одноразової компенсації,
передбаченої статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон №
796-ХІІ), та стягнення з відповідача на
його користь невиплачену суму
компенсації у розмірі 16896,12 гривень.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 листопада 2009 року позов
задоволено частково. Визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області щодо виплати ОСОБА_4 сум
одноразової компенсації
неправомірними. Стягнуто з відповідача
на користь ОСОБА_4 невиплачену суму
одноразової компенсації у розмірі 8520
гривень.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 червня 2010 року постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24
листопада 2009 року скасовано, прийнято
нову постанову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 30 червня
2010 року та залишити в силі
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 листопада 2009 року.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що сторони у судове
засідання не з'явились, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, то суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
з 16 грудня 2005 року йому встановлена
інвалідність II групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, до цього він був
інвалідом ІІІ групи.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 суд першої інстанції дійшов
висновку, що позивач має право на
отримання одноразової компенсації при
встановленні групи інвалідності,
виплата якої передбачена статтею 48
Закону № 796-ХІІ.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи у задоволенні
позову суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідач при
відмові у виплаті одноразової
компенсації позивачеві діяв у межах
чинного законодавства та наданої йому
компетенції.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в

Законі № 796-ХІІ.

Відповідно до абзаців 3, 4 частини 1
статті 48 Закону № 796-XII одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується у розмірах:
інвалідам II групи - 45 мінімальних
заробітних плат; інвалідам ІII групи - 30
мінімальних заробітних плат.

Частиною 2 статті 48 цього Закону
передбачено, що у разі встановлення
інвалідності вищої групи інвалідам
виплачується різниця у компенсаціях.

Згідно частини 6 статті 48 Закону № 796-XII
виплати, зазначені в цій статті,
провадяться протягом одного місяця з
дня встановлення інвалідності чи
смерті потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, з 12
листопада 2001 року ОСОБА_4
встановлена інвалідність ІІІ групи, а з
16 грудня 2005 року -
інвалідність ІІ групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач з 14
січня 2002 року знаходиться на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області. З вимогою про виплату
одноразової компенсації при
встановленні ІІ групи інвалідності
ОСОБА_4 звернувся до відповідача 5
листопада 2008 року, однак йому було
відмовлено в цьому у зв'язку з тим, що
така виплата проводиться лише згідно
відповідної заяви протягом місяця з
дня зміни групи інвалідності.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4, оскільки відповідач правомірно
відмовив у виплаті одноразової
компенсації позивачеві, виходячи з
того, що протягом місяця з дня
встановлення ІІ групи інвалідності
відповідна заява від нього не
надходила.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду і
встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 червня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
стягнення суми компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.