Справа № 804/17878/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. при
секретаріМофі І.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Дніпропетровської митниці Державної
фіскальної служби України до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
незаконною та скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 17.03.2014р. (ВП № 42583257), -
Дніпропетровська митниця Державної
фіскальної служби України звернулася
до суду з позовом до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, в якому просить
визнати незаконною та скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження № ВП 42583257
державного виконавця Марінеско А.В.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що Дніпропетровською
митницею було винесено постанову про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу за
порушення митних правил від 29.07.2011р.
відносно ОСОБА_3 Постанова була
направлена на адресу ОСОБА_3, проте, у
добровільному порядку виконана не була
- штраф не сплачено. Позивач зазначає
про те, що зазначене рішення передано
ним на виконання до органів державної
виконавчої служби, проте, відповідачем
прийнято оскаржувану постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 17.03.2014р. (ВП № 42583257). У
обгрунтування відмови у відкритті
виконавчого провадження відповідачем
зазначено про те, що виконавчий
документ не містить обов'язкових
реквізитів, а саме: відсутній РНОКПП
боржника. Позивач зазначає, що відмова
у відкритті виконавчого провадження
перешкоджає спрямуванню коштів до
бюджету. Оскаржувану постанову позивач
вважає незаконною та такою, що підлягає
Позивач до суду не з'явився, про дату та
час судового засідання повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи, про причини
неприбуття до суду, суд не повідомив,
доказів, письмових пояснення, заяв та
клопотань від позивача до суду не
Відповідач до суду не з'явився, про дату
та час судового засідання повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи, про причини
неприбуття до суду, суд не повідомив,
доказів, заперечень проти позову, заяв
та клопотань від відповідача до суду не
Враховуючи вищевикладене, на підставі
положень ст. 128 КАС України, суд вважає
за можливе розглянути справу за
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню частково з огляду на
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що Дніпропетровською
митницею Державної митної служби
України за результатами розгляду
справи про порушення митних правил №
0234/110000012/11, 29.07.2011 року за порушення
митних правил, передбачених ст. 355 МК
України на громадянина ОСОБА_3
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у сумі 8670,00 гривень, про
що винесено постанову.
Копію вищезазначеної постанови
направлено на адресу ОСОБА_3 29.07.2011р. за
вих. № 12-23/1992.
Відповідно до ст. 398 МК України (був
чинний на момент виникнення спірних
правовідносин) постанови митних
органів про накладення стягнення по
справі про порушення митних правил є
обов'язковими для виконання.
Згідно із ст. 403 МК України (був чинний
на момент виникнення спірних
правовідносин) штраф повинен бути
сплачений особою, яка вчинила
порушення митних правил, не пізніше
п'ятнадцяти днів з дня вручення або
надіслання їй копії постанови митного
органу про накладення штрафу, а в разі
оскарження постанови або внесення на
неї подання прокурором - не пізніше
п'ятнадцяти днів з дня залишення скарги
без задоволення або відхилення
Відповідно до ст. 399 МК України (був
чинний на момент виникнення спірних
правовідносин) постанова митного
органу про накладення стягнення за
порушення митних правил підлягає
виконанню після закінчення строку
оскарження, встановленого статтею 393
цього Кодексу. Митний орган, який виніс
постанову про накладення стягнення за
порушення митних правил, виконує її
самостійно у передбачених цим Кодексом
випадках, а в інших випадках - через
державного виконавця.
У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3
постанови про накладенням штрафу за
порушення митних правил № 0234/110000012/11
від 29.07.2011 року, позивач звернувся із
заявою про примусове виконання
виконавчого документу та постановою до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
Постановою від 17.03.2014р. державний
виконавець Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції відмовив у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови № 0234/110000012/11 від 29.07.2011 року.
У обґрунтування прийнятого рішення
державним виконавцем зазначено, що
виконавчий документ не містить
обов'язкових реквізитів, а саме:
відсутній РНОКПП боржника.
Копія зазначеної постанови була
направлена супровідним листом від
Дніпропетровської митниці Міндоходів
відповідно до відмітки 09.10.2014р. за №
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV від 21.04.1999 р. (далі Закон № 606-XIV)
державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема,
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.
Суд оцінюючи дії та оскаржуване
рішення суб`єкта владних повноважень,
виходячи з положень частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, приходить до висновку, що вони
відповідають законові з наступних
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та місцевого самоврядування,
їхні посадові й службові особи повинні
діяти в порядку та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України.

Ці положення Основного Закону
конкретизовані у частині третій статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до
якої у справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим законом неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі та
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються,
зокрема, повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно із п. 6, 8 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

У виконавчому документі, переданому на
примусове виконання - постанові №
0234/110000012/11 від 29.07.2011 року, був відсутній
обов'язковий реквізит, визначений у ст.
18 Закону України «Про виконавче
провадження» - індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника (для фізичних осіб - платників
податків), не зазначення цього
реквізиту фактично унеможливлює
виконання виконавчого документу -
стягнення штрафу з боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, у процесі судового
розгляду справи доведено
правомірність оскаржуваної постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 17.03.2014р. (ВП № 42583257), у
зв'язку з чим суд приходить до висновку
про необґрунтованість
адміністративного позову та відмову у
його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову
Дніпропетровської митниці Державної
фіскальної служби України до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
незаконною та скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 17.03.2014р. (ВП № 42583257)
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
14 листопада 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили на 14.11.2014р. Суддя
З оригіналом згідно Помічник судді
В.В Ільков
В.В.Ільков О.А.Чернецька