Справа № К/9991/37862/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/37862/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області про
зобов'язання зробити перерахунок та
виплатити недоотриману суму допомоги,
за касаційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 22 червня 2009 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року, -

встановив:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому просила визнати
дії Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області
неправомірними, стягнути з відповідача
на її користь недоплачену допомогу при
народженні дитини в розмірі 4771,80
гривень та недоплачену допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 1 листопада
2006 року по 1 лютого 2009 року в розмірі
7154,28 гривень, зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області
виплачувати їй вказану допомогу з 1
лютого 2009 року до досягнення дитиною
трирічного віку в розмірі відповідно
до вимог чинного законодавства.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 22 червня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року, позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області щодо
ненарахування і невиплати позивачеві
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII.
Зобов'язано відповідача провести
нарахування та виплату ОСОБА_4 з 9 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року включно
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Червоноградського
міського суду Львівської області від 22
червня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 квітня 2011 року і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог повністю.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є матір'ю
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є незастрахованою
особою в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в Управлінні праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області з 22 грудня 2006
року.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
розмір державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбаченої статтею 15 цього
Закону, визначається Верховною Радою
України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік у
відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з поступовим
наближенням до прожиткового мінімуму,
але при цьому не може бути нижчим за
величину, що дорівнює 25 відсоткам
зазначеного прожиткового мінімуму, а з
1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього
прожиткового мінімуму.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік дію частини 1 статті 15 та
пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Положення пункту 14 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» щодо зупинення на 2007 рік дії
частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
виплачувати позивачеві допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у відповідності до
частини 1 статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Пунктом 23 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», зокрема, частину 1 статті 15
вказаного Закону викладено в такій
редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень», а пункт 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» цього Закону у
такій редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців».

Пункт 23 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
внесення змін до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
неконституційним визнано не було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє по 31 грудня 2008 року.

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI встановлено, що у
2009 році допомога при народженні дитини
та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Зазначені норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
неконституційними не визнавались.

На виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
Кабінет Міністрів України постановою
від 27 грудня 2001 року № 1751 затвердив
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми.

Відповідно до пункту 22 вказаного
Порядку, з урахуванням змін, внесених
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 лютого 2008 року № 57, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009
року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Враховуючи те, що відповідачем у 2008-2009
роках виплата позивачеві допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку здійснювалася у
розмірах і порядку, визначених статтею
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» та Порядком
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), то суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку щодо
правомірності дій відповідача у
зазначених роках.

Крім того, встановивши, що допомога при
народженні дитини ОСОБА_4 була
виплачена у розмірі 8500 гривень, виплата
цієї допомоги здійснювалася
одноразово при народженні дитини в
сумі 3400 гривень, а решта - протягом
наступних 12 місяців рівними частинами,
суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області
недоплаченої суми допомоги при
народженні дитини, оскільки відповідач
діяв згідно до норм законодавства,
чинних на час виникнення спірних
правовідносин.

Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області при розгляді
цієї справи в суді першої інстанції не
наполягало на застосуванні
встановленого частиною 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України строку для звернення до
адміністративного суду, як на підставу
для відмови у задоволенні
адміністративного позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області - залишити без
задоволення.

Постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 22 червня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області про
зобов'язання зробити перерахунок та
виплатити недоотриману суму допомоги -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.