Справа № 2а-5803/11
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2014 року справа № 2а-5803/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суду у складі:

головуючого судді: Прокопчук
Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області

на постанову Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 жовтня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 15 вересня 2011 року
звернулась до суду з позовом до
відповідач Управління Пенсійного
фонду України в м. Новомосковську та
Новомосковському районі
Дніпропетровської області (далі УПФУ в
м. Новомосковську), в якому просила
поновити срок звернення до суду,
визнати протиправними недоплату
належних позивачу, сум щомісячної
державної соціальної допомоги згідно
зі ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» та виплатити йому
різницю за період з 2010 року по 6 місяців
2011 року у розмір 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
забов'язати відповідача УПФУ в м.
Новомосковську провести призначених
виплат, згідно з ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
розрахованої відповідно до норм ст. 28
Закону «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», і
виплатити позивачеві недоплачені, як
дитині війни, суми щомісячної
державної соціальної допомоги за 2010
рік по 6 місяців 2011 року і довічно, та
стягнути з відповідача на користь
позивача сплачені судові витрати.

Постановою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 жовтня 2011 року позовні
вимоги задоволенні частково: визнано
протиправними дії відповідача, що
виразились у щомісячному нарахуванні і
виплаті ОСОБА_2 пенсії без урахування
підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з15.03.2011 року по 22.07.2011
року включно; зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплати
позивачу підвищення до пенсії згідно
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 15.03.2011
року по 22.07.2011 року, включно в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з урахуванням різниці, яка була
виплачена в цей період, та стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3, 40 грн.
В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову в частині
задоволених вимог та прийняти нову
якою відмовити в задоволенні цих вимог,
оскільки судом невірно застосовано
норми матеріального права, а висновки
щодо перерахунку доплати до пенсії не
відповідають бюджетному
законодавству.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою,
на яку поширюється дія абз. 1 ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» № 2195-ІV від 18 листопада 2004 року,
та має статус «дитини війни», що
підтверджується посвідченням.

Згідно зі ст. 6 цього Закону вона має
право на підвищення пенсії на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року, № 1058-IV
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Колегія суддів вважає за необхідне
прийняти у своїх висновках поняття
«мінімальна пенсія за віком», про яке
йдеться в ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки саме це правове
визначення застосовується виключно в
діях відповідача під час визначення
пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком.

Доводи апеляційної скарги відповідача
стосовно того, що відповідно до вимог
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»мінімальний розмір пенсії
за віком як розрахункова величина
застосовується лише до правовідносин,
що регулюються цим законом, і до такої
категорії громадян як «діти війни»не
застосовується, а згідно ст. 7 Закону
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій «дітей війни»
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, і
Пенсійний фонд України не повинен
нести відповідальність за позовами
вказаної категорії громадян - є хибними
та спростовані вищенаведеними
висновками.

Крім того, Пенсійний фонд України діє у
відповідності до Положення «Про
Пенсійний фонд України»і здійснює свої
повноваження па підставі п. 15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку територіальні
управління. Відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»рішення
щодо призначення, донарахування
перерахунок пенсії приймаються
територіальними органами Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню
та виплаті доплати до пенсії позивачу,
передбаченої ст. 6 цього Закону
покладено на відповідні територіальні
управління за місцем проживання
позивача.

Судом першої інстанції вірно було
застосовано норми ст. ст. 99,100 КАС
України та правильно визначено період
за який необхідно здійснити
перерахунок доплати до пенсії
позивачу.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області -
залишити без задоволення

Постанову Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 жовтня 2011 року - залишити
без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч. 10 ст.
183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Прокопчук Т.С.

Судді:
Божко Л.А.

Лукманової О.М.