Справа № 2-а/1414/79/12
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/1414/79/12

Категорія: 10.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Селішева Л.І. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на постанову
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 21 листопада 2012 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання відмову
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2)
звернулась із адміністративним
позовом до Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - відповідач, або
Миколаївське обласне відділення ФСС з
ТВП), в якому позивач просив суд визнати
протиправною відмову відповідача у
призначенні та виплаті допомоги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності,
зобов'язати відповідача призначити та
виплатити допомогу за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності,
виходячи з доходу в розмірі 346 грн. на
місяць.

Постановою Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 21 листопада
2012 року вказані вимоги задоволені в
повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про залишення
адміністративного позову без
задоволення, наголошуючи, зокрема, на
порушенні судом першої інстанції норм
матеріального права, неповному
встановленні обставин справи та на
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, ОСОБА_2 перебуває на обліку у
Миколаївському обласному відділенні
ФСС з ТВП як застрахована особа на
добровільних засадах.

У зв'язку із настанням страхового
випадку, а саме перебування позивача на
амбулаторному лікуванні у період з
15.04.2010 року по 24.04.2010 року згідно листа
непрацездатності Серії АБР № 417956 від
15.04.2010 року, ОСОБА_2 в травні 2010
року та повторно у липні 2011 року
зверталась до відповідача із заявами
про надання допомоги по тимчасовій
непрацездатності, які відповідачем
залишені без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для відмови позивачу у
виплаті відповідної допомоги стало
порушення позивачем умов сплати
страхових внесків до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, що зафіксовано в акті
перевірки від 16.09.2010 року з урахуванням
довідки від 28.10.2010 року
(а.с.49-50, 59-60).

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
чинним законодавством, що регулює
спірні відносини визначено вичерпний
перелік підстав, за яких застрахованій
особі може бути відмовлено у виплаті
відповідної допомоги, які не знайшли
свого підтвердження при вирішенні
справи, а тому відмова у виплаті
позивачу вказаної допомоги є
неправомірною.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції такими, що не
узгоджуються із нормами матеріального
права, виходячи з наступного.

Право застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та
соціальних послуг, у разі настання
страхового випадку, визначено статтею
29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
№ 2240-ІІІ від 18.01.2001 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 вказаного Закону
особи, які займаються підприємницькою
діяльністю, у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності, мають право на
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги відповідно до цього Закону за
умови сплати страхових внесків до
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
відповідно до діючого законодавства.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що компенсація тимчасової
втрати працездатності осіб, які
самостійно забезпечують себе роботою,
відбувається за наявності
відповідного страхового випадку та за
умови сплати страхових внесків до
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, та,
оскільки за позивачем рахуються
страхові внески, які не сплачені до
Фонду, підстави для виплати допомоги в
силу вказаних вимог Закону не настають.

При вирішенні спірного питання колегія
суддів враховує відсутність з боку
відповідача порушень вимог
законодавства, що регулює ці
правовідносини, при вирішенні питання
щодо виплати позивачу допомоги за
відповідними заявами згідно листа
непрацездатності Серії АБР № 417956 від
15.04.2010 року та прийняття відмови у її
виплаті.

Зазначені обставини встановлені
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, в адміністративній справі №
2а-6993/11/1470, які силу приписів ст. 72 КАС
України доказуванню не підлягають.

З огляду на викладене, враховуючи
вимоги законодавства, які пов'язують
настання права у позивача на отримання
допомоги зі сплатою відповідних
внесків, відсутність порушень
відповідача у прийнятті відмови щодо
виплати відповідної допомоги, що
встановлено судовим рішенням, яке
набрало законної сили, в іншій справі,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про наявність підстав для задоволення
позову.

За таких обставин, оскільки судом
першої інстанції при розгляді справи
порушено норми матеріального права,
колегія суддів вважає, що судове
рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на постанову
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 21 листопада 2012 року -
задовольнити.

Постанову Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 21 листопада
2012 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Миколаївського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
відмову протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання відмову протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/