Справа № 2а/9954/09/0470
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 2а/9954/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення

Фонду соціального
захисту інвалідів,

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 11 червня 2010 року

у справі № 2а-9954/09/0470

за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення

Фонду соціального
захисту інвалідів,

вул. Чкалова, 11,
м. Дніпропетровськ,49029;

до відповідача Товариства
обмеженою відповідальністю «Форта»,

Селянський
узвіз, 2а, м. Дніпропетровськ, 49000;

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

встановив: Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів подано позов до Товариства
обмеженою відповідальністю «Форта»
про стягнення 38.274,50 грн.
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2008
році та 1515,69 грн. пені.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Рищенко
А.Ю.) своєю постановою від 11.06.2010р. у
позові відмовив.

Постанова суду мотивована відсутністю
вини в діях Відповідача. Товариством з
обмеженою відповідальністю «Форта»
було вжито достатніх заходів для
недопущення господарського
правопорушення, були проведені
організаційні заходи щодо створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів та були надані суду належні
докази щодо спростування позиції
Позивача, викладеної в
адміністративному позові.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, Позивач, вказує на порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
законодавством передбачено або
працевлаштування відповідної
кількості інвалідів згідно нормативу
або сплата за його невиконання.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати та
ухвалити нове рішення. Позов
задовольнити.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
Сторони не скористались.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Обставини справи: За даними «Звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2008 рік» (форма 10-ПІ річна)
Товариства обмеженою
відповідальністю «Форта»

- середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу 51 особа;

- кількість робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, відповідно до 4% нормативу - 2
особи;

фактично на підприємстві інваліди не
працевлаштовані;

середньорічна заробітна плата
штатного працівника у 2008 році - 19.137,00
грн.

Стягнення 38.274,50 грн. санкцій за
нестворені в 2008 році робочі місця для
інвалідів, та 1.515,69 грн. пені,
розрахованої станом на 23.07.2009р., було
предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні визначені Законом
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII. І відповідно до
вимог статті 19 цього Закону (875-XII) для
підприємств, установ, організацій, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік.

У відповідності зі статтею 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII, чим обґрунтовує
свої вимоги заявник апеляційної
скарги, підприємства, установи,
організації <…> де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації.

Адміністративно-господарські санкцій,
в силу статті 238 Господарського кодексу
України, є заходами
організаційно-правового або майнового
характеру, спрямованими на припинення
правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, стаття 218 цього
Кодексу, є вчинене ним правопорушення у
сфері господарювання.

Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності.

Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991
року N 875-XII забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування та оплачувану
роботу, в тому числі з умовою про
виконання роботи вдома, здійснюється
шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів, з огляду і
на приписи Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року N
70, роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Відповідачем у 2008 році на виконання
положення статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» прийнято наказ №
1/ИНВ від 05.01.2008р. про створення двох
робочих місць для інвалідів /а. с. 51/.

Відповідачем у 2008 році подавались
щомісячні звіти до центру зайнятості
про наявність вільних робочих місць за
формою 3-ПН, в яких були заявлені
вакантні посади для працівників, яким
встановлена інвалідність /а. с. 53-63/.

Таким чином, якщо роботодавець вживав
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, то
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, у зв'язку з наявністю
вакантних робочих місць для
працевлаштування інвалідів, не є
правильним.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни постанови
суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
червня 2010 року у справі № 2а-9954/09/0470 -
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна