Справа № 826/15352/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Алай" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, про визнання незаконними дій відповідача та скасування його рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 06 жовтня 2014 року надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Алай" (далі - позивач) до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (далі - відповідач, Інспекція), третя особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, про:

- визнання незаконними дій відповідача;

В обґрунтування позову законний представник позивача зазначив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки дії та рішення відповідача суперечать нормам чинного законодавства та, як наслідок, порушують права та законні інтереси позивача.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні, а також, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача допущено відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві (далі - третя особа).

Ухвалою суду від 05 листопада 2014 року задоволено відповідне письмове клопотання представника відповідача та, згідно зі ст. 55 КАС України, допущено заміну відповідача його процесуальним правонаступником - Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (далі - відповідач), у зв’язку з чим справу призначено для подальшого розгляду та вирішення у судовому засіданні колегією суддів.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, поданих до суду 05 листопада 2014 року через канцелярію разом із доказами на їх обґрунтування.

Крім того, 05 листопада 2014 року до суду через канцелярію від представника відповідача надійшло письмове клопотання про залишення позову без розгляду у зв’язку із пропуском позивачем встановленого нормами законодавства строку звернення до суду.

Представник третьої особи у судові засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, заява про розгляду справи за відсутності її представника до суду не надійшла. При цьому, 05 листопада 2014 року до суду через канцелярію від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову разом з копіями документів відповідних виконавчих проваджень.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 12 листопада 2014 року судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження, про що третю особу повідомлено письмово.

До суду 17 листопада 2014 року через канцелярію від законного представника позивача надішли письмові уточнення позовних вимог, а саме про визнання незаконними дій Інспекції щодо накладення штрафних санкцій повторно та скасування оскаржуваних постанов. Вказані уточнення судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об’єкті будівництва - самочинне будівництво нежитлових будівель (майновий комплекс), розташований за адресою: вул. Миру, 19-У у Святошинському районі міста Києва (далі - об’єкт будівництва), за результатами якої 14 січня 2014 року складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у якому зазначено, що перевіркою з виїздом на місце розташування об’єкту будівництва 09 січня 2014 року виявлено, що будівельні роботи не виконуються. На території розміщений самочинно збудований майновий комплекс та самочинно реконструйована будівля (ІІ категорія складності), які експлуатуються позивачем під виробничу базу засобів охоронно-пожежної сигналізації без прийняття в експлуатацію, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

У зв’язку з викладеним, 14 січня 2014 року складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким позивача зобов’язано знести до 28 лютого 2014 року самочинно збудовані нежитлові будівлі (майновий комплекс), нежитлову будівлю (літера У) привести у попередній стан.

Крім того, 14 січня 2014 року відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким розгляд та вирішення справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності призначено на 22 січня 2014 року.

З метою проведення перевірки виконання позивачем вимог припису від 14 січня 2014 року, відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об’єкті будівництва, за результатами якої 25 березня 2014 року складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У ході перевірки відповідачем виявлено, що за вказаною адресою не знесені самочинно збудовані нежитлові будівлі (майновий комплекс) та не приведено до попереднього стану нежитлову будівлю, тобто вимоги припису від 14 січня 2014 року не виконано, чим порушено пп. "а" п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

25 березня 2014 року відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності призначено на 07 квітня 2014 року.

Суд не погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, згідно зі ст.ст. 1, 10 Закону України "Про архітектурну діяльність", архітектурна діяльність - діяльність по створенню об'єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері.

Для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 549 "Про утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції", утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції, зокрема, інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області.

Відповідно до п.п. 5, 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Повноваження посадових осіб Держархбудінспекції поширюються на всю територію України.

Державний архітектурно-будівельний контроль на території інших областей здійснюється посадовими особами територіальних органів за рішенням Держархбудінспекції.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій.

Як уже зазначено вище, у зв’язку з виявленням факту самочинного будівництва, згідно з направленням для проведення позапланової перевірки від 09 січня 2014 року, у період із 09 по 14 січня 2014 року відповідачем проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об’єкті будівництва, у ході якої виявлено, що за місцем розташування об’єкту будівництва будівельні роботи не проводяться. На території розміщений майновий комплекс, що складається із будівель, а саме: будівля (літера А), загальною площею 690,8 кв.м., будівля (літера В), загальною площею 419,2 кв.м., будівля (літера Г), загальною площею 172,0 кв.м., будівля (літера К), загальною площею 511,4 кв.м., будівля (літера JI), загальною площею 962,5 кв.м., будівля (літера М), загальною площею 374,2 кв.м., будівля (літера Н), загальною площею 143,3 кв.м., будівля (літера О), загальною площею 337,0 кв.м., будівля (літера П), загальною площею 97,5 кв.м., будівля (літера Р), загальною площею 166,8 кв.м., будівля (літера. У), загальною площею 2068,1 кв.м. (об'єкт II категорії складності) (далі - об’єкт будівництва), який експлуатується позивачем під виробничу базу засобів охоронно-пожежної сигналізації без прийняття в експлуатацію.

У зв’язку з виявленими порушеннями, 14 січня 2014 року відповідачем складено припис.

У ході розгляду справи судом з’ясовано, що посадові особи позивача відмовились від підписання акту, припису та протоколу, складених за результатами проведеної перевірки, у зв’язку з чим зазначені документи направлені позивачу рекомендованим листом, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Разом з тим, рекомендований лист повернуто відповідачу у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

В подальшому, з метою перевірки виконання вимог припису від 14 січня 2014 року, відповідно до направлення для проведення позапланової перевірки від 20 березня 2014 року, у період із 20 по 25 березня 2014 року проведена позапланова перевірка на об’єкті будівництва.

Перевіркою з виїздом на місце 25 березня 2014 року виявлено, що самочинно збудовані нежитлові будівлі (об’єкт будівництва) не знесені, будівля не приведена у попередній стан тобто вимоги припису від 14 січня 2014 року не виконано.

У зв'язку з тим, що посадові особи позивача відмовилися від підписання акту та протоколу, такі документи направлені позивачу рекомендованим листом, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Разом з тим, рекомендований лист повернуто відповідачу у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

У ході розгляду справи судом також з’ясовано, що відповідач, приймаючи оскаржувані постанови, діяв відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Зокрема, згідно з ч.ч. 2, 3, п. 2 ч. 4 ст. 41 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Тобто, нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який є спеціальним законом, що встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності, встановлено, що право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи мають органи державного архітектурно-будівельного контролю, а не тільки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, як зазначено позивачем.

Позивач помилково та вибірково посилається тільки на норми Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", оскільки посилаючись на ч. 1, 2 ст. 3 вказаного Закону позивачем не враховано приписи ч. 1 ст. 4 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", згідно з якою, порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедура накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яка передбачена Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", визначена Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 (далі - Порядок № 244).

Відповідно до п. 2 Порядку № 244, справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", центральний орган виконавчої влади у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів міністерств видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Накладати штраф від імені інспекцій мають право керівник Держархбудінспекції та його заступники, керівники територіальних органів Держархбудінспекції та їх заступники.

Відповідно до п. 1 Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, затвердженого наказом відповідача від 02 червня 2011 року № 22, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві є територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції України, входить до сфери її управління, підзвітна і підконтрольна їй.

Крім того, згідно з ч. 6 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 439/2011 (далі - Положення № 439/2011), Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

Відповідно до п. 9 Положення № 439/2011, Держархбудінспекція України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

19 листопада 2012 року відповідачем видано наказ № 187 "Про уповноваження територіальних органів - інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (щодо дозвільно-реєстраційних процедур та здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю)", яким уповноважено керівників територіальних органів та їх заступників від імені відповідача накладати штрафи у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та Кодексом України про адміністративні правопорушення, у спосіб та у межах затверджених відповідачем положень про територіальні органи та інших нормативно-правових актів України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Саме на підставі викладених норм, розглянувши матеріали перевірок, посадовою особою Інспекції прийнято оскаржувані постанови.

Згідно з ч. 8 ст. 39, пп. "а" п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до абз. 3 п. 6 ч. 2, абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів II категорії складності - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

Суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та обставин вбачається правомірність дій відповідача, у тому числі Інспекції, як його структурного підрозділу, та обґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

При цьому, суд зазначає, що передбачений нормами законодавства строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, оскільки копії оскаржуваних постав, як уже зазначено вище, позивачем засобами поштового зв’язку не отримано. Про прийняття оскаржуваних постанов позивач дізнався після отримання копій постанов про відкриття виконавчих проваджень від 15 вересня 2014 року ВП № 44728094 і ВП № 44728276 та ознайомлення із матеріалами вказаних виконавчих проваджень, а тому, за переконанням суду, заявлене представником відповідача клопотання про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Алай" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, про визнання незаконними дій відповідача та скасування його рішень є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб’єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов’язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв’язку з ухваленням судового рішення на користь суб’єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Алай".

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда