Справа № 2а/0470/14111/12
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2014 рокусправа № 2а/0470/14111/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Вихованець В. Д.
(дов. від 02.12.2014 р.)

відповідача: - Овсяннікова М.
Ш. (дов. від 23.06.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної інспекції
України Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2013року

у справі № 2а/0470/14111/12

за позовом Комунального закладу
«Дніпропетровський дитячий
протитуберкульозний санаторій №7»
Дніпропетровській області ради

до Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області

про усунення порушень,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад «Дніпропетровський
дитячий протитуберкульозний санаторій
№7» Дніпропетровської обласної ради
звернувся до суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області, в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог
від 17.01.2013 просив визнати неправомірним
та скасувати п.п.1, 2, 5, 6, 7 вимог про
усунення порушень №04-04-05-15/13823 від 16.11.2012
згідно акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
від 27.09.2012 №04-21-71, а саме:

-п.1 - відшкодувати в повному обсязі
заробітну плату дезінфектора ОСОБА_3 на
загальну суму 62361,97 грн., яка
безпідставно введена в штатний
розклад, що є порушенням пункту 17
додатку 36 до наказу від 23.02.2000 №33 «Про
штатні нормативи та типові штати
закладів охорони здоров'я»;

-п.2 - відшкодувати зайво виплачену
заробітну плату на загальну суму 26645,63
грн., яка виплачена головному лікарю
санаторію ОСОБА_4, а також заступнику
головного лікаря з економічних питань
ОСОБА_5 одностороннє (самовільне, за
рішенням тільки закладу) збільшення
розміру посадового окладу, тобто без
внесення певних змін умов контракту
головного лікаря санаторію;

-п.5 - повернути на розрахунковий
рахунок санаторію надміру виплачені
кошти нарахувань на заробітну плату
головного лікаря санаторію - ОСОБА_4,
заступника з економічних питань ОСОБА_6
і проведення перерахунків та
відповідних звірок щодо єдиного внеску
до пенсійного фонду та шляхом
зарахування в розрахунок майбутніх
платежів;

-п.6 - відшкодувати безпідставно
перераховані кошти до умов укладених
договорів з виконання поточних
ремонтів обладнання, офісної техніки
ТОВ «Анлантіс» в сумі 22465,67 грн., ПП
«Укрводсервіс» в сумі 4716,00 грн., ФОП
«ОСОБА_7.» в сумі 24854,00 грн., які виникли
внаслідок оплати поточних ремонтів без
складання первинних документів щодо
необхідності в таких ремонтах;

-п.7 - відшкодувати незаконні витрати в
сумі 4886,79 грн., які виникли внаслідок
завищення ТОВ «Дніпробуд» вартості
виконаних робіт з капітального ремонту
головного корпусу, покрівлі,
харчоблоку.

Скасувати постанови адміністративної
комісії відповідача про накладення
адміністративних штрафів від 22
листопада 2012 року №04-1411/2012 та №04-1412/2012.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
посада дезінфектора введена в установі
виключно з виробничої необхідності та
у відповідності до нормативних актів,
регламентуючих профілактику та
лікування туберкульозу; вказана посада
введена до затвердженого кошторису на
2010-2012 роки разом з усіма необхідними
розрахунками та введена до штатного
розпису з 1972 року; необхідність
вказаної посади зумовлена щоденним
виготовленням 420 літрів дезінфікуючого
розчину, який здійснює
матеріально-відповідальна
особа-дезінфектор. Позивач зазначає, що
оклади головному лікарю та заступнику
головного лікаря з економічних питань
визначені у тарифних сітках для
бюджетних організацій відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№1298 від 30.08.2002; право на підвищення
розміру заробітної плати передбачено
трудовим договором, укладеним між
головним лікарем та установою, який, до
того ж не є контрактом та умови якого не
можуть погіршувати становище
працівника у порівнянні із умовами
праці інших працівників. Проведення
поточних ремонтів підтверджено
належним чином складеними первинними
документами, в той час як дефектні акти
не є необхідними документами, оскільки
їх наявність передбачена лише при
проведенні робіт по ремонту
устаткування та обладнання, що
відноситься до будівель та споруд,
однак не відноситься до принтерів,
холодильників та іншої техніки. До того
ж завищення вартості виконаних
ремонтних робіт та безпідставна
виплата бюджетних коштів у частині
проведення капітальних і поточних
ремонтів не мали місця, оскільки при
обрахуванні вартості будівництва
правомірно застосований коефіцієнт 1,2
по будівельних роботах, зважаючи на
проведення будівельних робіт в
приміщеннях, в якому знаходились діти і
здійснювалась господарська діяльність
Позивача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17.01.2013
повернуто адміністративний позов в
частині позовних вимог про скасування
постанов від 22.11.2012 № 04-1411/2012 та №
04-1412/2012.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.01.2013 адміністративний позов
задоволено: визнано неправомірною та
скасовано обов'язкову вимогу від 16
листопада 2012 року №04-04-05-15/13823 в частині
заявлених вимог щодо усунення
порушень, визначених пунктами 1, 2, 5, 6, 7.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Відповідач зазначає, що проведеною
ревізією виявлено відсутність
дезустановки, що свідчить про
безпідставність запровадження посади
дезінфектора, оскільки працівник не
може виконувати свої трудові обов'язки,
не маючи умов праці по цій професії, як
цього вимагає трудове законодавство.
Підвищення керівнику розміру
посадового окладу, з яким укладено
контракт, здійснюється за погодженням
вищестоящого органу, а в даному випадку
вказане погодження відсутнє. Також
відповідач вказує, що працівник, який
має стаж роботи 15 років, не може
отримувати надбавку в розмірі 30%, якщо
така надбавка передбачена тільки тим
працівникам, які мають стаж роботи
понад 20 років. Крім того, відповідачем
зазначено, що позивачем укладались
договори на проведення ремонтних робіт
за відсутності в кошторисі коштів на
поточний ремонт та відсутності в ньому
переліку об'єктів, які його потребують.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, просить
задовольнити апеляційну скаргу та
скасувати постанову суду першої
інстанції в повному обсязі.

Представник позивача просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Комунального закладу
«Дніпропетровський дитячий
протитуберкульозний санаторій №7»
Дніпропетровської обласної ради за
період 2010 - 2011 роки та завершений
звітний період 2012 року, за результатами
якої складено акт №04-21-71 від 27.09.2012.

В акті ревізії зафіксовано наступне:

проведеною інвентаризацією
нематеріальних активів та запасів
станом на 16 липня 2012 року встановлено,
що за даними бухгалтерського обліку та
фактичної наявності дезустановка
відсутня, в той час як фактично
прийнято на посаду дезінфектора та
безпідставно проведено витрати на
утримання 1,0 ставки понадштатної
одиниці в межах фонду оплати праці у
2010-2012 роках коштів на загальну суму
62361,97 грн. з нарахуваннями на заробітну
плату у розмірі 20330 грн.;

завищення розміру посадових окладів
головного лікаря та заступника з
економічних питань у штатному розкладі
та тарифікаційних списках порівняно зі
строковим трудовим договором, що
призвело до зайвої виплати заробітної
плати головному лікарю на суму 15739,77
грн., та відповідно нарахувань на
заробітну плату в сумі 5713,54 грн. та
зайвої виплати заробітної плати
заступнику з економічних питань в сумі
10905,87 грн. та відповідно безпідставно
здійснено нарахувань в сумі 3958,83 грн.;

установою укладено договори на
проведення поточних ремонтів
технологічного обладнання на загальну
суму 52035,57 грн., проте проведення
вказаних робіт документально не
підтверджено первинними документи, а
саме дефектними актами, робочими
кресленнями, проектною документацією;

неправомірне застосування коефіцієнту
1,2 до норм витрат праці при розрахунку
вартості виконаних робіт з
капітального ремонту головного
корпусу, покрівлі, харчоблоку,
здійснених ТОВ «Дніпробуд» на загальну
суму 4886,79 грн.

16.11.2012 відповідачем складено вимогу №
04-04-05-15/13823, якою зобов'язано позивача:

П.1. Відшкодувати у повному обсязі
заробітну плату дезінфектора ОСОБА_3 на
загальну суму 62361,97 грн., яка
безпідставно введена до штатного
розкладу, що є порушенням пункту 17
додатку 36 до наказу від 23 лютого 2000 року
№33 «Про штатні нормативи та типові
штати закладів охорони здоров'я» та
пункту 20 «Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України шляхом
утримання коштів з заробітної плати
ОСОБА_3 на підставі її заяви, або шляхом
внесення грошових коштів на
розрахунковий рахунок диспансеру чи до
каси диспансеру з подальшим
перерахуванням до обласного бюджету. В
іншому випадку стягнути з особи, винної
у зайвих грошових виплатах, шкоду у
порядку та розмірах встановлених
статтями 133-136 Кодексу законів про
працю;

П.2. Відшкодувати зайво виплачену
заробітну плату в сумі 26645,63 грн., яка
була сплачена головному лікарю
санаторію ОСОБА_4 та заступнику з
економічних питань ОСОБА_6 внаслідок
одностороннього (самовільного, за
рішенням лише закладу) збільшення
розміру посадового окладу, тобто без
внесення певних змін до умов контракту
головного лікаря санаторію, що є
порушенням статті 21 Кодексу законів
про працю та статті 20 Закону України
«Про оплату праці», пункту 2.2.1 Наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України і Міністерства
охорони здоров'я України від 05 жовтня
2005 року №308/519 «Про впорядкування умов
оплати праці працівників закладів
охорони здоров'я та установ
соціального захисту населення» та є
безпідставним, всупереч строковому
трудовому договору, укладеному між
Дніпропетровською обласною радою з
однієї сторони та громадянином ОСОБА_4
з другої сторони від 25 травня 2010 року
№339, шляхом утримання коштів з
заробітної плати на підставі заяв
працівників, або шляхом внесення
грошових коштів на розрахунковий
рахунок диспансеру чи до каси
диспансеру з подальшим перерахуванням
до обласного бюджету. В іншому випадку
стягнути з особи, винної у зайвих
грошових виплатах, шкоду у порядку та
розмірах встановлених статтями 133-136
Кодексу законів про працю;

П.5. Повернути на розрахунковий рахунок
диспансеру зайво сплачені кошти
нарахувань на заробітну плату
головного лікаря санаторію ОСОБА_4,
заступника з економічних питань
ОСОБА_6, дезінфектора ОСОБА_3, надбавку
за вислугу років ОСОБА_8, заробітну
плату за фактично невідпрацьований час
ОСОБА_9ОСОБА_10 на загальну суму 32691,30
грн., що є порушенням ст.21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та п.7
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
шляхом проведення перерахунку та
відповідних звірок щодо сум єдиного
внеску до пенсійного фонду та шляхом
зарахування в рахунок майбутніх
платежів.

П.6. Відшкодувати необґрунтовано
перераховані кошти за роботи та
послуги відповідно до умов укладених
договорів по виконанню поточних
ремонтів обладнання, офісної техніки
ТОВ «Атлантіс» у сумі 22465,57 грн., ПП
«Укрводсервіс» у сумі 4716,00 грн., ФОП
«ОСОБА_7.» у сумі 24854,00 грн., які виникли
внаслідок оплати поточних ремонтів без
складання первинних документів щодо
потреби у таких ремонтах, зазначення
конкретних об'єктів ремонту, що є
порушенням п.п. 1, 2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.п.20, 22 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2002 року №228, наказу
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
24 червня 2004 року №117, п. 2 Методичних
рекомендацій щодо переліку
підтверджуючих документів, які
надаються розпорядниками
(одержувачами) бюджетних коштів на
стадії реєстрації зобов'язань та
оплати рахунків, затверджених наказом
Державного казначейства України від 14
вересня 2010 року №330, шляхом
перерахування коштів на реєстраційний
рахунок закладу №0027 з подальшим
перерахуванням їх в дохід місцевого
бюджету на код 24060300, в тому числі за
рахунок винних осіб та шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи.

П.7. Відшкодувати незаконні видатки у
сумі 4886,79 грн., які виникли внаслідок
завищення ТОВ «Дніпробуд» вартості
виконаних робіт з капітального ремонту
головного корпусу, покрівлі,
харчоблоку, що є порушенням пунктів 1, 2
Додатка 2 «Вказівок щодо застосування
РЕКНр» ДБН Д.1.1-4-2000, вимог листа
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 19 лютого 2002 року №7/7-124 «Про
включення до обсягу виконаних
будівельно-монтажних робіт вартості
виконаних робіт з незавершених
конструктивних елементів та деяких
видів будівельних робіт або їх частин»
та пункту 15 додатку до листа Держбуду
№7/7-124, п.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», шляхом
перерахування коштів на реєстраційний
рахунок закладу №0027 з подальшим
перерахуванням їх в дохід місцевого
бюджету на код 24060300, в тому числі за
рахунок винних осіб та шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про протиправність оскаржуваної
вимоги Державної фінансової інспекції.

Відповідно до ст.2 Закону України
№2939-ХІІ від 26.01.1993 «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» в редакції, що
діяла на час проведення ревізії,
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року №550 (в редакції, що діяла
на час спірних правовідносин),
визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Згідно з ч.7 ст.10 Закону №2939-ХІІ в
редакції на час складення акту ревізії
від 27.09.2012 головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2939-ХІІ
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Щодо виявлених проведеною ревізією
порушень, колегія суддів зазначає
наступне.

Стосовно п. 1 вимоги №04-04-05-15/13823 від
16.11.2012.

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України №33 від 23.02.2000 «Про штатні
нормативи та типові штати закладів
охорони здоров'я» затверджено штатні
нормативи та типові штати закладів
охорони здоров'я, зокрема, дитячих
туберкульозних санаторіїв.

Пунктом п'ятим Наказу №33 установлено,
що штатна чисельність працівників
закладів охорони здоров'я, визначена
згідно з цими штатними нормативами і
типовими штатами, є граничною. Штатна
чисельність працівників, яка підлягає
затвердженню за штатним розписом,
повинна бути приведена у відповідність
з визначеним фондом оплати праці,
доведеним у бюджетних призначеннях на
оплату праці, у порядку встановленому
п.28 постанови Кабінету Міністрів
України від 28.02.2002 №228.

Відповідно до наказу №342 від 24.05.1972
Дніпропетровського дитячого
протитуберкульозного санаторія №7 до
штатного розпису введено посаду
дезінфектора у кількості 1 одиниця.

За приписами п.17 додатку №36 Наказу
посада дезінфектора встановлюється у
санаторіях за наявності дезустановки з
розрахунку 1 посада на 120 ліжок.

Згідно довідки позивача №13 від 15.01.2012 з
1972 року у закладі дезустановка на
балансі не рахувалась, внаслідок чого
відповідач дійшов висновку про
безпідставність введення до штатного
розпису посади дезінфектора.

В той же час, п.2 Наказу №33 передбачено
право керівників закладів охорони
здоров'я у разі виробничої
необхідності змінювати штати окремих
структурних підрозділів або вводити
посади, не передбачені штатними
нормативами для даного закладу, за
рахунок посад інших структурних
підрозділів в межах фонду оплати праці,
доведеного лімітними довідками на
відповідний період. Заміна посад
працівників може здійснюватись лише в
межах однієї категорії медичного
(лікарі, середній медичний персонал,
молодший медичний персонал),
фармацевтичного персоналу,
адміністративно-управлінського, крім
заступників керівників, та
господарсько-обслуговуючого
персоналу.

Відповідно до п.28 Порядку складання,
розгляду затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№228 від 28.02.2002, розпорядники бюджетних
коштів свої витрати приводять у
відповідність з бюджетними
асигнуваннями та іншими показниками,
що доведені лімітними довідками. Для
цього чисельність працівників
установи, що пропонується до
затвердження за штатним розписом,
повинна бути приведена у відповідність
з визначеним фондом оплати праці, а
інші витрати - у відповідність з іншими
встановленими асигнуваннями таким
чином, щоб забезпечити виконання
покладених на установу функцій.

Отже, Наказом №33 та Порядком №228
встановлено підстави, за умови
наявності яких керівники закладів
охорони здоров'я мають право на
внесення змін до штатів окремих
структурних підрозділів або введення
посад, не передбачених штатними
нормативами для даного закладу -
виробнича необхідність та здійснення
вказаних дій в межах фонду оплати
праці, доведеного лімітними довідками
на відповідний період. При цьому,
заміна посад здійснюється лише у
випадках оформлення відомостей заміни
повідних посад, затверджених
вищестоящою організацією.

З матеріалів справи вбачається, що з
01.01.2006 посада дезінфектора, яку займала
ОСОБА_3, введена до штатного розпису
санаторія по відомості заміни посади
дезінфектора згідно наказу №125 від
30.12.2005. Станом на 01.01.2010, 01.01.2011, 01.01.2012
посада дезінфектора зі ставкою 1,0
визначена у відомостях до заміни
штатного розпису

Необхідність посади дезінфектора
зумовлена виконанням функцій,
покладених на установу, в якій
знаходяться діти із активною формою
туберкульозу, ізолятор,
клініко-діагностична лабораторія, два
відділення на 130 ліжок з активною
формою туберкульозу,
лікувально-діагностичне відділення,
кабінет з лікувальної фізкультури,
фізіотерапевтичний кабінет,
рентгенологічний кабінет,
стоматологічний кабінет, кухня-їдальня
та визначена у наказі Міністерства
охорони здоров'я України №684 від 18.08.2010
«Про затвердження стандарту
інфекційного контролю за
туберкульозом в
лікувально-профілактичних закладах,
місцях довгострокового перебування
людей та проживання хворих на
туберкульоз, санітарно-гігієнічними
правилами та нормами облаштування,
утримання та організації режиму
дитячих санаторіїв, затверджених
Міністерством охорони здоров'я СРСР,
Закону України «Про боротьбу із
захворюванням на туберкульоз»,
Стандартом інфекційного контролю за
туберкульозом в
лікувально-профілактичних закладах,
місцях довготривалого перебування
людей та проживання хворих на
туберкульоз», затвердженим наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№684 від 18.08.2010 та СанПіН 42-125-4437-87.

До того ж, лімітними довідками про
бюджетне асигнування та кредитування
на 2010-2012 роки не встановлено завищення
загального фонду оплати праці
працівників.

Крім того, в матеріалах справи наявний
акт Головного управління здоров'я
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації від 20.03.2009, яким
встановлено, що штатні розписи на 2008
рік розраховані відповідно до вимог
наказу Мінохорони здоров'я від 23.02.2000
№33; суцільною перевіркою наявності
фактів утримання понаднормативних чи
понадштатних посад працівників за 2008
рік та січень 2009 року не встановлено;
перевіркою правильності та
обґрунтування визначених окладів
згідно з тарифікаційними списками
встановлено, що кількість штатних
посад у тарифікаційних списках
відповідає кількості посад у штатних
розписах. Вказані факти також
встановлені актом відповідача №04.2-21-14
від 30.04.2010 (за 2010 рік).

З огляду на викладене, колегія суддів
доходить висновку про відсутність
порушень з боку позивача стосовно
введення до штатного розпису посади
дезінфектора та правомірність
нарахування ОСОБА_3 заробітної плати.

Щодо пункту другого та п'ятого вимоги
№04-04-05-15/13823 від 16.11.2012 колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.05.2010 між головним лікарем ОСОБА_4 та
Дніпропетровською обласною радою
укладено строковий трудовий договір
№39.

Згідно з п.3.1 договору за виконання
обов'язків, передбачених трудовим
договором, керівникові виплачується за
рахунок коштів закладу посадовий оклад
у розмірі 1463 грн., премія у розмірі 50%
посадового окладу у межах форду оплати
праці, підвищення за вищу
кваліфікаційну категорію у розмірі 44,9%
від посадового окладу працівника 1
тарифного розряду; підвищення у зв'язку
зі шкідливими умовами праці в розмірі
30% від посадового окладу, надбавка за
вислугу років 30% від посадового окладу.

Відповідно до п.3.4 трудового договору
оплата праці керівника коригується
органом управління майном відповідно
до змін посадових окладів чи тарифних
ставок на коефіцієнт зміни згідно з
чинним законодавством України.

Частиною другою статті 8 Закону України
№108/95-ВР від 24.03.1995 «Про оплату праці»
передбачено, що умови розміру оплати
праці працівників установ та
організацій, що фінансуються з бюджету,
визначаються Кабінетом Міністрів
України, крім випадків, передбачених
частиною третьою цієї статті, та
частиною першою статті 10 цього Закону.

З метою упорядкування оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери, а також створення механізму
підтримання на постійному рівні
оптимальних міжгалузевих та
міжпосадових співвідношень в оплаті
праці Кабінет Міністрів України
постановою №1298 від 30.08.2002 затвердив
Єдину тарифну сітку розрядів і
коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери.

Вказаною вище постановою встановлено,
що для 15 тарифного розряду коефіцієнт,
запроваджений на ІІІ етапі, становить
2,58. При цьому, згідно примітки 1 у 2012
році посадові оклади (тарифні ставки)
розраховуються виходячи з розміру
посадового окладу (тарифної ставки)
працівника 1 тарифного розряду з 1 січня
- 773 гривні, з 1 квітня - 794 гривні, з 1
липня - 802 гривні, з 1 вересня - 807 гривень,
з 1 жовтня - 823 гривні, з 1 грудня - 839
гривень.

Примітка 1 до додатку №1 Постанови №1298
змінювалась протягом 2010-2012 років,
оскільки встановлювала особливості
розрахунку розміру посадового окладу
(тарифної ставки) на поточний рік в
залежності від посадового окладу
(тарифної ставки) працівника
відповідного тарифного розряду та дати
зміни розміру посадового окладу.

Упорядкування умов оплати праці
працівників закладів охорони здоров'я
і установ соціального захисту
населення здійснено на підставі наказу
Міністерства охорони здоров'я/Мінпраці
№308/519 від 05.10.2005 «Про впорядкування
умов оплати праці працівників закладів
охорони здоров'я та установ
соціального захисту населення».

За приписами пунктів 1.3, 1.5 Наказу №308/519
визначені згідно з Умовами посадові
оклади (тарифні ставки) є державними
гарантіями мінімальних рівнів оплати
праці для конкретних
професійно-кваліфікаційних груп
працівників, які перебувають у
трудових відносинах із закладами
охорони здоров'я та установами
соціального захисту населення всіх
форм власності, при додержанні
встановленої законодавством про працю
тривалості робочого часу та виконанні
працівником посадових обов'язків (норм
праці).

Розміри посадових окладів (тарифних
ставок) визначаються за тарифними
розрядами Єдиної тарифної сітки, які
встановлюються професіоналам,
фахівцям залежно від наявної
кваліфікаційної категорії, робітникам
- кваліфікаційного розряду у межах
діапазону, визначеного для цих посад
(професій) Довідником кваліфікаційних
характеристик професій працівників, і
відображаються у тарифікаційному
списку.

Оплата праці працівників здійснюється
за фактично відпрацьований час,
виходячи з посадового окладу (тарифної
ставки), або в залежності від виконання
норм виробітку і відрядних розцінок з
урахуванням підвищень, доплат та
надбавок, передбачених діючим
законодавством. Заробітна плата
працівника граничними розмірами не
обмежується.

Зважаючи на той факт, що положеннями
укладеного строкового трудового
договору передбачено, що коригування
розміру оплати (в тому числі щодо її
збільшення) здійснюється відповідно до
змін посадових окладів чи тарифних
ставок на коефіцієнт змін,
передбачених Постановою №1298 та
Наказом №308/519, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість підвищення позивачем
посадового окладу головного лікаря.

До того ж, відповідно до ст.98 Кодексу
Законів про працю оплата праці
працівників установ і організацій, що
фінансуються з бюджету, здійснюється
на підставі законів та інших
нормативно-правових актів України,
генеральної, галузевих, регіональних
угод, колективних договорів, у межах
бюджетних асигнувань та позабюджетних
доходів.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про
оплату праці» оплата праці працівників
установ і організацій, що фінансуються
з бюджету, здійснюється на підставі
законодавчих та інших нормативних
актів України, генеральної, галузевих,
регіональних угод, колективних
договорів в межах бюджетних асигнувань
та інших позабюджетних доходів. Обсяги
витрат на оплату праці працівників
установ і організацій, що фінансуються
з бюджету, затверджуються одночасно з
бюджетом.

Таким чином, колегія суддів вказує, що
використання договірного регулювання
оплати праці в установах і
організаціях, що фінансуються з
бюджету здійснюється в межах бюджетних
асигнувань і позабюджетних доходів, а
відтак, оскільки витрати на оплату
праці головного лікаря ОСОБА_4
здійснювалися у межах затверджених
обсягів, вказане свідчить про
правомірність визначення розміру його
посадового окладу.

Посилання відповідача на порушення
позивачем ст.21 Кодексу законів про
працю України та ст.20 Закону України
«Про оплату праці» не можуть бути
прийняті до уваги, з огляду на наступне.

За приписами ст.21 Кодексу законів про
працю України трудовий договір є угода
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Отже, за умови укладення трудового
договору, працівник отримує заробітну
плату на умовах, визначених у вказаному
трудовому договорі та чинним
законодавством України.

При цьому ч.3 ст.21 КЗпП України
передбачено, що особливою формою
трудового договору є контракт, в якому
строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України №170 від 19.03.1994 «Про
впорядкування застосування
контрактної форми трудового договору»
визначено, що контрактна форма
трудового договору застосовується до
працівників при прийнятті (найманні) на
роботу, лише у випадках, прямо
передбачених законами.

Згідно приписів пункту 11 розділу ІІІ
Постанови №170 умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників, з якими укладається
контракт, визначаються угодою сторін.
Розміри виплат не можуть бути меншими,
ніж передбачено чинним законодавством,
угодами і колективним договором, і
залежать від виконання умов контракту.

У контракті можуть також визначатись
умови підвищення або зниження
обумовленого сторонами розміру оплати
праці, встановлення доплат і надбавок,
премій, винагород за підсумками роботи
за рік чи інший період, участі у
прибутках підприємства, установи,
організації (якщо це передбачено
чинним законодавством та їхніми
статутами) чи громадянина-підприємця.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ
Постанови №170 контракт може бути
змінений за згодою сторін, складеною у
письмовій формі

Отже, по-перше, контракт укладається у
випадках, чітко визначених законом,
кріс того, за умови укладення
контракту, підвищення працівнику
заробітної плати регулюються виключно
умовами такого контракту шляхом
внесення відповідних змін до нього.

З матеріалів справи вбачається, що між
головним лікарем санаторія ОСОБА_4 та
Дніпропетровською обласною радою
укладено строковий трудовий договір, а
не контракт, внаслідок чого перегляд
розміру посадового окладу керівника у
зв'язку із зміною тарифних умов оплати
праці в закладі в бік підвищення або
зменшення розмірів тарифних ставок
(посадових окладів) здійснюється без
внесення змін та доповнень до
строкового трудового договору.

Щодо виплати заробітної плату
заступнику з економічних питань ОСОБА_6
необхідно зауважити наступне.

Відповідно до приписів п.п.2.2.1 п.2.1 ст.2
наведеного вище Наказу №308/519
заступникам керівників закладів
охорони здоров'я та установ
соціального захисту населення,
заступникам керівників структурних
підрозділів цих закладів та установ
посадові оклади встановлюються на 5 - 15
відсотків нижче від посадового окладу
відповідного керівника (визначеного з
урахуванням норм пункту 1.6 без
урахування підвищень за
кваліфікаційну категорію, шкідливі і
важкі умови праці), а головному
бухгалтеру - на 10 - 30 відсотків.

З огляду на той факт, що розмір
посадового окладу заступника
головного лікаря розраховується в
залежності від розміру посадового
окладу керівника, а розмір посадового
окладу головного лікаря ОСОБА_4
повністю відповідає приписам чинного
законодавства, відтак зайве
нарахування заступнику з економічних
питань ОСОБА_6 сум заробітної плати
відсутнє.

До того ж, оскільки єдиний внесок
нараховується на суму нарахованої
заробітної плати, розмір якої
головному лікарю ОСОБА_11 та заступнику
з економічних питань ОСОБА_6 визначений
відповідно до умов чинного
законодавства, колегія суддів
приходить до висновку про
неправомірність також пункту п'ятого
вимоги в частині проведення
перерахунків та відповідних звірок
щодо єдиного внеску до Пенсійного
фонду та шляхом зарахування в
розрахунок майбутніх платежів.

Щодо пункту шостого вимоги №04-04-05-15/13823
від 16.11.2012, колегія суддів зазначає
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ «Атлантіс» укладено
низку договорів на загальну суму 22465,67
грн., за умовами яких ТОВ «Атлантіс»
надавав послуги з заправки картриджів
та поточному ремонту офісної техніки
позивача. До вказаних договорів надано
рахунки, специфікації, акти
здачі-прийняття, платіжні доручення (т.3
а. с.6 - 102). Також, між позивачем та ФОП
«ОСОБА_7.» укладено ряд договорів на
загальну суму 24854,00 грн. щодо поточного
ремонту та наладці технологічного,
медичного, холодильного, прального
обладнання, харчоблоку позивача. До
вказаних договорів надано кошторис на
поточний ремонт та наладку
технологічного обладнання, акти
здачі-прийняття виконаних робіт,
платіжні доручення (т.3 а. с.103 - 158). Між
позивачем та ПП «Укрводсервіс»
укладено договори на виконання робіт
по позаплановому технічному
обслуговуванню обладнання водоочисної
системи на загальну суму 4716,00 грн. До
договорів надано акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг), платіжні
доручення (т.3 а. с.159 - 165).

За всіма укладеними договорами позивач
розрахувався в повному обсязі,
заборгованість позивача по
бухгалтерському обліку перед ТОВ
«Атлантіс», ФОП «ОСОБА_7.», ПП
«Укрводсервіс» відсутня.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 №996-XIV
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, ґрунтуються на
даних бухгалтерського обліку.

Частинами першою та другою статті 9
Закону №996-XIV передбачено, що підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи підтверджено, що
договори, специфікації, акти
здачі-прийняття, платіжні доручення,
які оформлені між позивачем та ТОВ
«Атлантіс», ФОП «ОСОБА_7.», ПП
«Укрводсервіс», містять всі
обов'язкові реквізити, що передбачені
для оформлення первинних документів та
при цьому не визнані недійсними у
встановленому чинним законодавством
порядку.

Зважаючи на той факт, що відносини, що
виникли між позивачем та ТОВ
«Атлантіс», ФОП «ОСОБА_7.», ПП
«Укрводсервіс» оформлені належним
чином складеними первинним
документами, а позивачем перераховано
на розрахункові рахунки контрагентів
визначені договорами грошові кошти,
колегія суддів приходить до висновку
про правомірність оплати позивачем
поточних ремонтів майна.

Посилання відповідача на
розповсюдження дії наказу Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
24 червня 2004 року №117 на проведені
позивачем ремонтні робот не заслуговує
на уваги, зважаючи на нижченаведене.

Відповідно до п.1.1 затверджених наказом
Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства №117
від 24.06.2004 Правил визначення вартості
робіт з ремонту устаткування та
обладнання, які виконуються на об'єктах
житлово-комунального господарства
Правила носять обов'язковий характер
при визначенні вартості ремонту
устаткування та обладнання (далі -
ремонтні роботи), який здійснюється із
залученням коштів державного та
місцевих бюджетів або коштів державних
підприємств, установ і організацій.

Деталізація ремонтних робіт
устаткування та обладнання, які
підпадають під дію Наказу №117,
визначена в додатку №12, а саме: глава 2
«Основні об'єкти ремонту» -
устаткування, будівлі і споруди,
призначені для виконання основних
технологічних функцій підприємства,
глава 3 «Ремонт об'єктів допоміжного та
обслуговувального призначення» -
устаткування, обладнання, будівлі
ремонтно-технічних цехів та
майстерень, деревообробних,
інструментальних, модельних цехів,
станції виробництва захисних газів,
газогенераторні, кисневі, компресорні,
усякого роду складські приміщення,
естакади, галереї, будівлі управлінь,
лабораторій та інші аналогічні будівлі
і споруди; природоохоронні роботи,
водолазні станції; господарські
корпуси, прохідні тощо; глава 4 «Ремонт
об'єктів енергетичного господарства»,
глава 6 «Ремонт зовнішніх мереж та
споруд водопостачання, каналізації,
теплопостачання та газопостачання» -
водозабірні споруди, насосні станції,
напірні лінії водопостачання, будівлі
перекачування, водонапірні башти,
фільтри, розвідна мережа з кранами,
гідроколонками; системи водооберту з
градирнями; зовнішня мережа
каналізації з оглядовими колодязями,
очисні споруди тощо; будівлі котелень з
допоміжними спорудами (бойлерні,
мазутопроводи, резервуари тощо);
теплові мережі; газопостачання,
газорозподільчі пункти (ГРП).

З наведеного вище вбачається, що
положення Наказу №117 застосовуються
щодо ремонтних робіт устаткування та
обладнання, яке пов'язано із будівлями
спорудами та обслуговує їх діяльність.

Матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ «Атлантіс», ФОП «ОСОБА_7.», ПП
«Укрводсервіс» проведено ремонт та
технічне обслуговування оргтехніки,
принтерів, картриджів для принтерів,
системних блоків комп'ютерів,
моніторів, стоматологічної установки,
холодильника, пральної машини,
сушильно-прасувального катка,
центрифуги, холодильної шафи, тощо, які
не є устаткуванням та обладнанням, в
розумінні Наказу №117.

Посилання відповідача на відсутність
дефектних актів, робочих креслень,
проектної документації як на підставу
відсутності первинних документів,
якими обґрунтовуються витрати на
проведення ремонтних робіт, не
приймаються колегією суддів до уваги, з
огляду на наступне.

Пунктом другим Методичних
рекомендацій щодо переліку
підтвердних документів, які надаються
розпорядниками (одержувачами)
бюджетних коштів на стадії реєстрації
зобов'язань та оплати рахунків,
затверджених Наказом Державного
казначейства України №330 від 14.09.2010,
визначено, що договори, які подаються
разом з реєстром зобов'язань, повинні
містити істотні умови: предмет, об'єкт
договору, сторони за договором, ціна за
договором; зобов'язання (права та
обов'язки сторін) за договором,
форс-мажор; способи забезпечення
виконання зобов'язань за договором;
порядок здійснення розрахунків за
договором (попередня чи послідуюча
оплата з посиланням на норми
законодавства); термін виконання за
договором (не повинен перевищувати
бюджетний рік, крім кредитних угод та
інших договорів, за якими виникають
державні боргові зобов'язання);
відповідальність за договором,
застосування штрафних санкцій до
суб'єктів господарювання за
невиконання або несвоєчасне виконання
зобов'язань, інші умови договору.

При цьому, до переліку підтвердних
документів, які надаються до стадії
реєстрації зобов'язань та фінансових
зобов'язань видатків «Оплата послуг
(крім комунальних)» належать договори,
рахунки, накладні, акт звірки,
авансовий звіт, акт
приймання-передавання наданих послуг,
акт виконаних робіт, протокол
договірної ціни, кошторис на виконання
робіт по поточному ремонту, дефектний
акт, акт приймання виконаних підрядних
робіт ф. КБ-2в, довідка про вартість
виконаних будівельних робіт та витрат
(ф. КБ-3), заказ-наряд, копії меморіальних
ордерів (при сплаті банківської
комісії) у випадку проведення видатків
бюджету, пов'язаних з міжнародною
діяльністю в іноземній валюті, заявка
на видачу готівки та перерахування
коштів на вкладні рахунки, квитанції,
кошторис на представницькі видатки,
розрахунок іноземної валюти в
еквіваленті до національної валюти,
при здійсненні видатків на закупівлю
валюти, лист або рахунок банківської
установи про підтвердження реквізитів
банку, документи, що підтверджують
проведення процедури закупівель
товарів, робіт і послуг відповідно до
законодавства у сфері державних
закупівель.

Отже, наведеним нормативним документом
не передбачено надання підприємствами
робочих креслень, проектної
документації для ремонту вказаного
обладнання.

Матеріалами справи підтверджено, що
понесення витрат позивача на ремонтні
роботи обґрунтовано наступними
первинними документами - договорами,
специфікаціями, рахунками, актами
здачі-прийняття, платіжними
дорученнями, дефектними актами, актами
технічного обстеження обладнання, а
відтак колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
належне підтвердження позивачем
витрат на оплату ремонтних робіт ТОВ
«Атлантіс», ФОП «ОСОБА_7.», ПП
«Укрводсервіс».

Щодо пункту сьомого вимоги №04-04-05-15/13823
від 16.11.2012, колегія суддів зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.05.2012 між позивачем та ТОВ «Дніпробуд»
укладено договір №11 на послуги з
поточного ремонту головного і
господарського корпусів установи
(головного корпусу, покрівлі,
харчоблоку санаторія) на загальну суму
4886,79 грн.

Додатком №2 «Коефіцієнти до норм
витрат праці робітників, зайнятих на
ремонтно-будівельних роботах,
машиністів, часу експлуатації
будівельних машин та механізмів для
обліку впливу умов виробництва робіт»
ДБН Д.1.1.-4-2000 передбачено, що для
здійснення ремонтно-будівельних робіт
в експлуатованих будівлях, звільнених
від меблів, устаткування і інших
предметів та здійснення
ремонтно-будівельних робіт на
покрівлях і фасадах експлуатованих
будівель і споруд застосовується
коефіцієнт 1,2.

З огляду на те, що ремонтні роботи, які
здійснювались ТОВ «Дніпробуд»
відносно головного корпусу, покрівлі,
харчоблоку, підпадають під визначення
ремонтно-будівельних робіт, визначених
у Додатку №2 ДБН Д.1.1.-4-2000, робота на
вказаних об'єктах не зупинялась під час
проведення таких робіт і той факт, що
проектною та кошторисною
документацією позивача, затвердженою у
встановленому, порядку підтверджено
застосування коефіцієнту 1,2, колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність пункту сьомого вимоги
№04-04-05-15/13823 від 16.11.2012.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції про помилковість висновків
відповідача, відповідно, вимоги,
викладені в п.1, 2, 5, 6, 7 листа-вимоги
№04-04-05-15/13823 від 16.11.2012 є безпідставними.

Крім того, такі вимоги пред'явлені
позивачу не спосіб, що передбачений
ст.10 Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні».

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі та в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» органу
державного фінансового контролю
надається право, зокрема,: пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до
бюджету виявлені ревізіями приховані
і занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства (п.7 ст.10 Закону);
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів (п.10 ст.10 Закону).

За правилами п.45 вказаного вище Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами у міру
виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи
контролюючого органу, не чекаючи
закінчення ревізії, мають право усно
рекомендувати керівникам об'єкта
контролю невідкладно вжити заходів для
їх усунення та запобігання у
подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень(зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення(зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування (п.46 Порядку №
550).

Отже наведені правові норми не містять
положень щодо права відповідача
зобов'язувати підконтрольну установу в
примусовому порядку здійснювати
заходи щодо відшкодування певної суми
коштів, у тому числі, звертатись до
винних осіб з метою відшкодування
збитків.

Відсутність положень щодо такого
примусу узгоджується із положеннями
ст.8 Конституції України, відповідно до
якої в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Жодна норма
процесуального та іншого
законодавства не зобов'язує будь-яку
особу звертатися до інших осіб за
захистом прав, свобод та інтересів.
Таке звернення є виключно правом особи.

Крім того, слід зазначити, що при
виявленні збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю, орган державного
фінансового контролю має право
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України, та звернутися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Таким чином, обов'язковою до виконання
є вимога органу державного фінансового
контролю, спрямована на коригування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства.

Вимога органу контрольно-ревізійної
служби щодо відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю може бути зазначена у вимозі,
але збитки не можуть бути примусово
стягнуті шляхом такої вимоги. Такі
збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач пред'явив вимогу, яка вказує
на виявлені збитки, їхній розмір та
стягнення, а відтак, оскільки збитки
відшкодовуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, питання правильності їх
обчислення є предметом судового
дослідження при розгляді такого
позову, а не у даній справі за позовом
позивача як підконтрольної установи
про визнання вимоги протиправною.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
протиправність оскаржуваної вимоги
відповідача.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи дослідив обставини, які
мають значення для справи, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення про
задоволення позову.

Доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі, не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
України Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2013року у справі № 2а/0470/14111/12
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко