Справа № 2а-6009/11/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 р.
Справа № 106688/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу закритого акціонерного
товариства «Проектно-будівельне
об'єднання «Львівміськбуд» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року в справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова до закритого
акціонерного товариства
«Проектно-будівельне об'єднання
«Львівміськбуд» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2011 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова до закритого акціонерного
товариства «Проектно-будівельне
об'єднання «Львівміськбуд» про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 105427,85 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що загальний розмір
нарахованого відповідачем
зобов'язання до управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова за період з січня по березень 2011
року становить 105427,85 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року в задоволенні позов задоволено.
Постановлено стягнути з закритого
акціонерного товариства
«Проектно-будівельне об'єднання
«Львівміськбуд» на користь управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова 105427,85 грн.
заборгованості по страхових внесках
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - закритим
акціонерним товариством
«Проектно-будівельне об'єднання
«Львівміськбуд», подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи та не надано
належної оцінки всім доказам у справі.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що відповідно до звітів
про суми нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування, що підлягають сплаті,
поданих відповідачем за період з січня
по березень 2011 року, нарахування
єдиного внеску за даний період
становить 106560,31 грн., фактично сплачено
і зараховано єдиного внеску на суму
1132,46 грн., заборгованість ЗАТ ПБО
«Львівміськбуд» по єдиному внеску
перед позивачем становить 105427,85 грн.

05 травня 2011 року позивачем виставлено
відповідачу вимогу про сплату боргу №
Ю-284, згідно якої загальна сума боргу
платника страхових внесків станом на 29
квітня 2011 року становить 105427,85 грн.
Вказана вимога відповідачем отримана 11
травня 2011 року.

Докази які підтверджують, що згадана
вимога відповідачем оскаржувалась, в
справі відсутні, відповідно визначене
по ній зобов'язання є узгодженим.

Згідно п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» його дія
поширюється на відносини, що виникають
під час провадження діяльності,
пов'язаної із збором та веденням обліку
єдиного внеску.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону
платниками єдиного внеску є
роботодавці - підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною
особою-підприємцем, якщо виконувані
роботи (надавані послуги) відповідають
видам діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону
платник єдиного внеску, крім іншого,
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок для платників
встановлюється у відсотках до
визначеної абзацом першим пункту 1
частини першої статті 7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску (за
винятком винагороди за
цивільно-правовими договорами)
відповідно до класів професійного
ризику виробництва, до яких віднесено
платників єдиного внеску, з
урахуванням видів їх економічної
діяльності. Єдиний внесок обчислюється
виключно у національній валюті, у тому
числі з виплат (доходу), що здійснюються
в натуральній формі (ст. 8, 9 Закону).

Платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Згідно вимог п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», сума єдиного
внеску, своєчасно не нарахована та/або
не сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом
вважається недоїмкою.

Абз. 7 ст. 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачає
право територіальних органів
Пенсійного фонду звертатися до суду
про стягнення недоїмки з платників
єдиного внеску.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до переконання, що
відповідач у відповідності до Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, на
якого покладено обов'язок нараховувати
та сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова, проте доказів
погашення нарахованої суми
заборгованості ним подано не було.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,
-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу закритого
акціонерного товариства
«Проектно-будівельне об'єднання
«Львівміськбуд» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 04
липня 2011 року в справі № 6009/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей