Справа № К/9991/55138/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/55138/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

секретар судового засідання Іванова
Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 18 січня 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року в справі за її позовом до
Державної митної служби України,
Сумської митниці про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що з січня 1995 року проходила
публічну службу в митних органах. У
листопаді 2010 року звільнена з посади
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста
«Хутір-Михайлівський» Сумської
митниці на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 Закону України «Про
державну службу» (за порушення Присяги
державного службовця).

Просила визнати протиправним та
скасувати наказ голови Державної
митної служби України від 08 листопада
2010 року № 2125-к та наказ в.о. начальника
Сумської митниці від 08 листопада 2010
року № 515-к, поновити на посаді
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста
«Хутір-Михайлівський» Сумської
митниці та стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18 січня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач просила
скасувати судові рішення та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом в.о. начальника
Сумської митниці від 19 жовтня 2010 року №
729 з метою об'єктивного і усебічного
з'ясування обставин здійснення митного
контролю 18 жовтня 2010 року поїзда № 341
сполученням «Москва - Кишинів»,
встановлення причин неналежного
виконання службових обов'язків під час
здійснення митного контролю вагону № 8
цього по-їзда, призначено службове
розслідування відносно позивача.

Актом № 9 службового розслідування від
25 жовтня 2010 року було встановлено, що 18
жовтня 2010 року під час здійснення
митного контролю вагону № 8 поїзда № 341
сполученням «Москва - Кишинів»
інспектор відділу митного оформлення
№3 митного поста «Хутір-Михайлівський»
ОСОБА_4, виконуючи службові обов'язки у
складі чергової зміни №2, порушила
вимоги статей 40, 41, 359, 363 Митного кодексу
України, пунктів 3.2, 7.2.1 Технологічної
схеми здійснення митного контролю та
митного оформлення транспортних
засобів, товарів та інших предметів, що
переміщуються в пунктах контролю на
залізничних станціях Конотоп, Хутір -
Михайлівський Південно-Західної
залізниці та пункті пропуску
«Зернове», затвердженої наказом
Глухівської митниці від 19 травня 2009
року № 371, в результаті чого на митну
територію України була переміщена ікра
червона у кількості 415 кг без сплати
відповідних митних платежів до
Державного бюджету, передбачених при
ввезенні товарів на митну територію
України.

Такі дії позивача є порушенням вимог
пунктів 2.1, 2.2, 2.4, 2.7, 2.8 глави 2 (Службові
обов'язки) Посадової інструкції
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста
«Хутір-Михайлівський» Сумської
митниці.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила порушення
службової дисципліни, передбачені
статтею 21, пунктами 1 і 2 частини першої
статті 22 розділу IV Дисциплінарного
статуту митної служби України, що
відповідно до частини другої статті 22 є
дисциплінарним правопорушенням.

Наказом голови Державної митної служби
України від 08 листопада 2010 року № 2125-к
позивача звільнено з посади інспектора
відділу митного оформлення № 3 митного
поста «Хутір-Михайлівський» Сумської
митниці за порушення Присяги
державного службовця на підставі
пункту 6 статті 30 Закону України «Про
державну службу».

Наказом в.о. начальника Сумської
митниці від 08 листопада 2010 року № 515-к
доведено до відома наказ голови
Державної митної служби України від 08
листопада 2010 року № 2125-к про припинення
перебування позивача на державній
службі та звільнено її з посади 08
листопада 2010 року.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що позивачем
допущено порушення вимог чинного
законодавства з питань митної справи,
не дотримано вимог технологічних схем
митного контролю, вимог посадової
інструкції, що свідчить про неналежне
виконання нею своїх службових
обов'язків. Зокрема, вона не виконала
обов'язку державного службовця щодо
додержання законодавства України та
сумлінного виконання своїх службових
обов'язків відповідно до статті 17
Закону України «Про державну службу»,
що є порушенням присяги державного
службовця.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Статтею 30 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що підставами
припинення державної служби є ті, що
визначені у Кодексі законів про працю.
Окрім цих підстав, державна служба
також може бути припинена у разі:
порушення умов реалізації права на
державну службу; недотримання
пов'язаних із проходженням державної
служби вимог, передбачених статтею 16
Закону України «Про державну службу»;
досягнення державним службовцем
граничного віку проходження державної
служби; відставки державних
службовців, які займають посади першої
або другої категорії; виявлення або
виникнення обставин, що перешкоджають
перебуванню державного службовця на
державній службі; відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої статтею 17 Закону
України «Про державну службу»;
неподання або подання державним
службовцем неправдивих відомостей
щодо його доходів, передбачених
статтею 13 Закону України «Про державну
службу».

При цьому в пункті 6 частини першої
статті 30 України «Про державну службу»
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби, що відбувається у формі
звільнення.

У частині другій статті 14 Закону
України «Про державну службу»
законодавець визначив ще два додаткові
заходи дисциплінарного впливу для
державних службовців, вказавши, що крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України (стаття 147 Кодексу законів про
працю), можуть застосовуватися
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Таким чином, законодавець навів
вичерпний перелік дисциплінарних
стягнень, які можуть бути застосовані
до державних службовців, а також
підстави припинення державної служби.

Разом з тим, порядок застосування таких
заходів впливу у Законі України «Про
державну службу» не передбачено.
Натомість порядок застосування
дисциплінарних стягнень, у тому числі
звільнення, врегульовано у Кодексі
законів про працю (стаття 149).

У частині другій статті 17 Закону
України «Про державну службу» наведено
текст присяги державного службовця
такого змісту: «Повністю усвідомлюючи
свою високу відповідальність, урочисто
присягаю, що буду вірно служити
народові України, суворо дотримувати
Конституції та законів України,
сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати
їх авторитет, охороняти права, свободи
і законні інтереси громадян, з гідністю
нести високе звання державного
службовця, сумлінно виконувати свої
обов'язки».

З тексту Присяги вбачається, що в
основі поведінки державного службовця
закладені етичні, правові та
службово-дисциплінарні норми
поведінки, недодержання яких утворює
факт порушення Присяги. Тому, складаючи
Присягу, державний службовець покладає
на себе не тільки певні службові
зобов'язання, але й моральну
відповідальність за їх виконання. У
зв'язку з цим як порушення Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як до носія влади, що призводить
до приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Отже, і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
можуть бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень. Звільнення за порушення
присяги може мати місце лише тоді, коли
державний службовець скоїв проступок
проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків. Тобто звільнення за
порушення присяги має застосовуватися
за конкретні надзвичайно тяжкі
проступки, як за фактом їх вчинення, так
і за наслідками, до яких вони
призводять.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з державної
служби за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням порядку
та строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України, зокрема, в постанові від 01
жовтня 2013 року в справі № 21-259а13.

Враховуючи зазначене, судове рішення
Верховного Суду України, яке
відповідно до статті 2442 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України, а також
встановлені судами попередніх
інстанцій обставини справи вбачається,
що вони дійшли помилкового висновку
про правомірність звільнення позивача
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу».

Оскільки обставини справи в частині
позовних вимог, що стосуються
поновлення на посаді, встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення, то відповідно до статті 229
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення в цій
частині та ухвалити нове.

Відповідно до частини другої статті 235
Кодексу законів про працю України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Проте, касаційний суд не має
повноважень встановлювати обставини,
які не були встановлені судами
попередніх інстанцій, зокрема,
встановити тривалість вимушеного
прогулу, тому судові рішення в частині
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відповідно до
частини другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягають скасуванню, а справа в цій
частині - направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18 січня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 липня 2011 року скасувати й в
частині, що стосується поновлення на
роботі ухвалити нове рішення, яким
позов в цій частині задовольнити й
поновити ОСОБА_4 на посаді інспектора
відділу митного оформлення № 3 митного
поста «Хутір-Михайлівський» Сумської
митниці.

У частині, що стосується стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/