Справа № 2а/1770/2362/2011
Суддя: Махаринець Д. Є.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2362/2011

05 грудня 2014 року 15год. 40хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Махаринця Д. Є. за участю секретаря
судового засідання Морозюк О.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Бляшин М.С.

відповідача: представник Білик М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Представництво ВАТ "Євро-
Азіатська Будівельна Корпорація
"ЄВРАСКОН" до Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення №000922344/1/23-318 від
30.12.2010 ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Азеркорпу-Аутобан"
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівне про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення від
30.12.2010 року № 000922344/1/23-318, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на 916211 грн.
за серпень 2010 року.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 11.07.2014 року
провадження у справі зупинялось до
вирішення питання про правонаступника
сторони у справі. Ухвалою від 28.11.2014
року провадження у справі поновлено.

З огляду на подані учасниками процесу
підтверджуючі документи та приймаючи
до уваги положення ст. 55 КАС України суд
вирішив провести процесуальне
правонаступництво позивача з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Азеркорпу-Аутобан"
на Відкрите акціонерне товариство
"Євро-Азіатська Будівельна Корпорація
"ЄВРАСКОН" (надалі по тексту -
Товариство). Судом допущено заміну
первісного відповідача: Державної
податкової інспекції у м. Рівне, її
правонаступником Державною податковою
інспекцією у м. Рівному Рівненської
області Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
(надалі по тексту - ДПІ у м. Рівному).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказує, що виключення з податкового
кредиту сум податку на додану вартість,
сплаченого Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" митниці при
розмитненні ввезеної автомобіля,
матеріалів і обладнання, є
неправомірним. Крім цього,
покликається на безпідставність
виключення з податкового кредиту
податку на додану вартість, сплаченого
для контрагента ТОВ "Укрдорцентр", яким
не подано податкову декларацію з
податку на додану вартість за липень 2010
року.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав, просив задовольнити в
повному обсязі з наведених у ньому
підстав.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, подав письмові заперечення. В
судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення, що
відповідає наведеному в запереченні.
Зокрема, суду пояснив, що в ході
перевірки встановлено порушення пп.7.4.1
п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997
року із змінами та доповненнями.
Оскільки імпортовані товари
Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" не придбано, а
отримано безоплатно, то права на
податковий кредит та відповідно на
бюджетне відшкодування у серпні 2010
року в сумі 319322 грн. у платника не
виникає.

За даними системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів встановлено, що
відхилення по податкових зобов'язаннях
по контрагенту ТОВ "Укрдорцентр" в
липні 2010 року становить 596889,33 грн.,
оскільки ТОВ "Укрдорцентр" не подано до
ДПІ в Шевченківському районі м. Києва
податкову декларацію з ПДВ за липень 2010
року, та відповідно не задекларовано
податкові зобов'язання по даній
операції. Вважає, що у позивача
відсутні підстави для бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, позаяк по взаємовідносинах з
контрагентом ТОВ "Укрдорцентр" податок
на додану вартість до бюджету не
сплачено, про що свідчить
недекларування контрагентом
податкових зобов'язань.

В судовому засіданні представник
відповідача адміністративний позов не
визнав, в задоволенні позову просить
відмовити повністю за безпідставністю
вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, встановивши фактичні
обставини справи, перевіривши їх
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх у сукупності,
відповідно до вимог закону, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення в повному
обсязі, з таких підстав.

Відповідно до Положення про
Представництво ТОВ "Азеркорпу-Аутобан",
Представництво не є юридичною особою і
не займається самостійно діяльністю, в
усіх випадках діє від імені і за
дорученням Компанії, і виконує свої
функції відповідно до чинного
законодавства України (а.с.12-18 том 1).

Код суб'єкта господарювання за , правовий статус без права
юридичної особи, види діяльності за
КВЕД: 45.21.2 Будівництво мостів, шляхових
естакад, тунелів та метрополітену, 45.23.0
Будівництво доріг, аеродромів та
улаштування поверхні спортивних
споруд, 45.11.0 Розбирання та знесення
будівель, земляні роботи, 45.12.0
Розвідувальне буріння, 26.61.0
Виробництво виробів з бетону для
будівництва, 26.63.0 Виробництво готових
для використання бетонних сумішей

Відповідно до довідки, виданої
Головним міжрегіональним управлінням
статистики у м. Києві 07.02.2011 року,
Представництво ТОВ "Азеркорпу-Аутобан"
ідентифікаційний код 26607596, правовий
статус "без права юридичної особи",
місцезнаходження Рівненська область,
м. Здолбунів, вул. Шевченка,1, види
діяльності за КВЕД: будівництво мостів,
шляхових естакад, тунелів та
метрополітену (45.21.2), будівництво доріг,
аеродромів та улаштування поверхні
спортивних споруд (45.23.0), розбирання та
знесення будівель, земляні роботи
(45.11.0), розвідувальне буріння (45.12.0),
виробництво виробів з бетону для
будівництва (26.61.0), виробництво готових
до використання бетонних сумішей (26.63.0)
(а.с.9).

На час проведення перевірки
Представництво "ТОВ "Азеркорпу-Аутобан"
як платник податків перебувало на
обліку в ДПІ у м. Рівне, 30.07.2008 року
видано свідоцтво платника ПДВ; 14.03.2011
року взяте на облік Здолбунівською
ОДПІ у зв'язку зі зміною
місцезнаходження, видано свідоцтво про
реєстрацію платником ПДВ
Представництво перебувало на обліку в
ДПІ у м.Рівне, та в періоді, охопленому
перевіркою, результати якої
оспорюються, являлося платником
податку на прибуток підприємств,
податку з доходів фізичних осіб, збору
за забруднення навколишнього
природного середовища, комунального
податку та податку на додану вартість -
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість №100131259 від
30.07.2008 року, видане ДПІ у м.Рівне,
індивідуальний податковий номер
66 Відповідно до виписки з
Державного Реєстру Комерційних
Юридичних осіб Азербайджанської
Республіки від 07.09.2012 року №146500,
по

ВАТ "АЗЕРКОРПУ" (ІПН ), виданої
Управлінням Державної реєстрації
комерційних юридичних осіб
Податкового Департаменту міста Баку
Міністерства Податків
Азербайджанської республіки, в розділі
"ПРАВОНАСТУПНИЦТВО" вказано:

ВАТ "Азеркорпу" було організовано в
результаті злиття з ТОВ "Азеркорпу
Аутобан", яке було зареєстроване 24.06.2008
року Управлінням Державної реєстрації
комерційних юридичних осіб
Департаменту податків міста Баку
Міністерства Податків
Азербайджанської республіки за
державним номером (ІПН ) і є його
правонаступником

Відповідно до виписки з Державного
Реєстру Комерційних Юридичних осіб
Азербайджанської Республіки від 18.11.2014
року №266300, по Відкрите акціонерне
товариство «Євро-Азіатська Будівельна
Корпорація "ЄВРАСКОН"

(ІПН ), виданої Управлінням
Державної реєстрації комерційних
юридичних осіб Податкового
Департаменту міста Баку Міністерства
Податків Азербайджанської республіки
вбачається підтвердження юридичного
статусу товариства та факту
перебування його в реєстрі на дату
розгляду справи в суді

З листа за підписом тимчасово
виконуючого обов'язки Начальника
Управління Державної реєстрації
комерційних юридичних осіб
Податкового Департаменту міста Баку
Міністерства Податків
Азербайджанської республіки К№1090/14
від 20.11.2014 року слідує, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Азеркорпу-Аутобан" було приєднано до
Відкритого акціонерного товариства
"АЗЕРКОРПУ-АУТОБАН", яке є
правонаступником всіх прав та
обов'язків ТОВ "Азеркорпу-Аутобан". ВАТ
"АЗЕРКОРПУ-АУТОБАН" надалі було
перейменовано в ВАТ «Євро-Азіатська
Будівельна Корпорація «ЄВРАСКОН».

Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України 08.04.2013 року за №ПІ-4688
видано свідоцтво про реєстрацію
Представництва ВАТ "Євро-Азіатська
Будівельна Корпорація "EVRASCON",
Азербайджанська Республіка, а 11.04.2013
року внесено дані щодо зазначеного
суб'єкта та Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
про що Головним управлінням статистики
у Рівненській області видано довідку
АА №806216

Отже, судом встановлено, що
Представництво Позивача
зареєстроване в Україні у
встановленому законодавством порядку,
здійснювало господарську діяльність з
будівництва мостів, тунелів, доріг і
автострад тощо та було зареєстроване у
період перевірки в якості платника
податку на додану вартість

Державна податкова інспекція у м. Рівне
на підставі направлення від 05.11.2010 року

№ 141/2127/23-300 та відповідно до наказу від
05.11.2010 року № 862, на підставі частини 1
статті 11-2 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" провела
позапланову виїзну перевірку
Представництва "Товариства з обмеженою
відповідальністю "Азеркорпу-Аутобан" з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у сумі 2734041 грн. за
серпень 2010 року, задекларованого у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ,
яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось в
період з 01.07.2010 року по 31.07.2010 року.

За результатами перевірки складено акт
від 17.11.2010 року № 1866/23-300/26607596

Відповідно до розділу 4 "Висновок" акту
перевірки, встановлено порушення п.1.8
ст.1, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" № 168/97-ВР
від 03.04.1997 року із змінами та
доповненнями, в результаті чого
Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" завищено суму
бюджетного відшкодування ПДВ за
серпень 2010 року на 916211 грн. та завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту у серпні 2010 року на
896140 грн.

Також, за результатами перевірки
неможливо підтвердити заявлену суму
бюджетного відшкодування ПДВ за
серпень 2010 року на суму 1817830 грн., що
пов'язано з відсутністю відповідей від
інших ДПІ на направлені запити про
проведення зустрічних звірок по
основних постачальниках.

Державною податковою інспекцією у м.
Рівне на підставі акта перевірки від
17.11.2010 року № 1866/23-300/26607596 прийнято
податкове повідомлення-рішення №
000922344/0/23-318 від 26.11.2010 року форма "В1", яким
Представництву "ТОВ "Азеркорпу-Аутобан"
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість податкової
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2010 року в розмірі
916211,00 грн. (а.с.43).

Позивач використав процедуру
адміністративного оскарження
податкового повідомлення-рішення. За
результатами розгляду первинної
скарги ДПІ у м. Рівне скаргу платника
залишено без задоволення та прийнято
податкове повідомлення-рішення №
000922344/1/23-318 від 30.12.2010 року . За
результатами розгляду повторної
скарги Представництва "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" Державною
податковою адміністрацією України
прийнято рішення від 18.05.2011 року. №
9185/6/25-045, яким скарга платника залишена
без задоволення, сума податкового
зобов'язання - без зміни

З акту перевірки судом встановлено, і
сторонами не заперечується, що
відповідно до поданої Представництвом
"ТОВ "Азеркорпу-Аутобан" податкової
декларації з ПДВ за липень 2010 року
придбання з податком на додану
вартість на митній території України
товарів (послуг), з метою їх
використання у межах господарської
діяльності, становить 19 538 805 грн.,
податковий кредит звітного місяця
складає 3 907 761 грн. (розділ II рядок 10.1
колонка "Б" декларації).

З метою підтвердження правомірності
формування податкового кредиту
звітного місяця ДПІ у м. Рівне
направлено запити для документального
підтвердження взаєморозрахунків з
основними постачальниками, зокрема до
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва,
де зареєстроване платником податків
ТОВ "Укрдорцентр" (іпн 90), по якому
до складу податкового кредиту
Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" в липні 2010 року
включено ПДВ в сумі 596889,33 грн. На дату
закінчення терміну перевірки
відповідь не отримано. За даними
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів встановлено, що ТОВ
"Укрдорцентр" станом на 15.11.2010 року має
стан платника "0" - основний платник, вид
діяльності - посередництво в торгівлі
паливом, рудами, металами; відхилення
по податкових зобов'язаннях,
задекларованих по контрагенту
Представництво ТОВ "Азеркорпу-Аутобан"
в липні 2010 року, становить 596889,33 грн.,
оскільки ТОВ "Укрдорцентр" не подано до
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
податкову декларацію з ПДВ за липень 2010
року та, відповідно, не задекларовано
податкові зобов'язання по даній
операції.

Крім цього, Представництвом ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" у липні 2010 року до
складу податкового кредиту включено
суму податку на додану вартість в
розмірі 319322 грн., сплачену митним
органам при безоплатному ввезенні на
територію України товарів з метою їх
використання у господарській
діяльності, що відображено у розділі II
рядок 12.1 колонка "Б" податкової
декларації з ПДВ за липень 2010 року.

За даними перевірки встановлено
завищення задекларованих суб'єктом
господарювання показників в рядках 10-17
податкової декларації з ПДВ за липень
2010 року на суму 916211 грн. внаслідок
включення платником до податкового
кредиту липня 2010 року суми ПДВ 319322 грн.,
сплаченого митним органам при імпорті
товарів на безоплатній основі, та
віднесення до складу податкового
кредиту ПДВ по постачальнику ТОВ
"Укрдорцентр" 596889,33 грн.

В ході перевірки були використані
наступні документи: відомості по
рахунках 631, 632, 20, 64 та ін.,
оборотно-сальдовий баланс за липень 2010
року, податкові, видаткові, залізничні
накладні, ТТН, чеки, акти виконаних
робіт, вантажні митні декларації та ін.

Відповідно до розділу 3.3 акту перевірки
"Перевірка достовірності нарахування
суми ПДВ, що підлягає бюджетному
відшкодуванню за серпень 2010 року",
згідно з даними податкової декларації
з ПДВ за серпень 2010 року (вхідний №
від 20.09.2010 року) та додатка 3 до
декларації "Розрахунок суми бюджетного
відшкодування" Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" відображені та
перевіркою встановлені такі показники:

1. Залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду, за
вирахуванням суми податку, яка
підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
(рядок 24 декларації звітного
податкового періоду): за даними
платника 4499158 грн., за даними перевірки
3582947 грн., відхилення 916211 грн.;

2. Частина залишку від'ємного значення
фактично сплачена отримувачем товарів
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів: за
даними платника 2734041 грн., за даними
перевірки 1817830 грн., відхилення 916211 грн.;

3. Сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню: за даними платника 2734041
грн., за даними перевірки 1817830 грн.,
відхилення 916211 грн.

Відхилення в сумі 916211 грн. виникло
внаслідок включення Представництвом
"ТОВ "Азеркорпу-Аутобан" до податкового
кредиту липня 2010 року суми ПДВ 319322 грн.,
сплаченого митним органам при імпорті
товарів на безоплатній основі, та
віднесення до складу податкового
кредиту ПДВ по постачальнику ТОВ
"Укрдорцентр" 596889,33 грн.

Перевіряючи правомірність
вищевказаного висновку ДПІ у м. Рівне
про завищення Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" бюджетного
відшкодування ПДВ за серпень 2010 року на
суму 916211 грн., суд встановив та врахував
наступне.

Судом встановлено і сторонами не
заперечується, що Представництво "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" не має статусу
юридичної особи і господарську
діяльність здійснювало від імені
іноземної компанії ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" (м. Баку,
Азербайджан) з метою реалізації
міжнародної угоди, укладеної між
Укравтодором (Україна) та ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" по ремонту
автомобільної дороги М06 Київ-Чоп.

Відповідно до Положення про
представництво, основними
функціональними обов'язками
Представництва є представництво
інтересів іноземної компанії на
території України з питань виконання
умов договору на будівництво
автодоріг, мостів та інше, тобто
іноземна компанія здійснює свою
діяльність на території України по
виконанню умов вищезазначеного
контракту через своє Представництво.

В основу оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення покладено
висновки про встановлення перевіркою
порушень вимог п.1.8 ст.1, та пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, в
результаті чого, позивачем завищено
суму бюджетного відшкодування ПДВ за
серпень 2010 року. Вказане відхилення
виникло внаслідок включення до
податкового кредиту ПДВ по
постачальнику

ТОВ "Укрдорцентр" в сумі 596889,33 грн. 01.12.2009
року між ТОВ "Укрдорцентр"
(Постачальник) та Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" (Покупець) укладено
договір № 37-09/УДЦ поставки
нафтопродуктів асортимент, обсяги
поставки та ціна нафтопродуктів
сторонами погоджені відповідно до
підписаних додатків до договору

До податкового кредиту липня 2010 року
Представництвом "ТОВ "Азеркорпу
Аутобан" включено 596889,33 грн. на підставі
податкових накладних, виписаних ТОВ
"Укрдорцентр" (іпн 90) на поставку
відповідно до умов договору № 37-09/УДЦ
від 01.12.2009 року бітуму нафтового
дорожнього у кількості 813,94 т, а саме: №
18701 від 06.07.2010 року, № 19402 від 13.07.2010 року,
№ 19502 від 14.07.2010 року, № 19602 від 15.07.2010
року, № 19603 від 15.07.2010 року, № 20004 від
19.07.2010 року, № 20103 від 20.07.2010 року, № 20202
від 21.07.2010 року, № 20307 від 22.07.2010 року, №
20308 від 22.07.2010 року, № 20406 від 23.07.2010 року,
№ 20403 від 23.07.2010 року, № 20702 від 26.07.2010
року, № 20804 від 27.07.2010 року, № 20902 від
28.07.2010 року, № 21001 від 29.07.2010 року, № 21105
від 30.07.2010 року, № 021204 від 31.07.2010 року

Фактична поставка товару
підтверджується дослідженими судом
видатковими накладними, які виписані
ТОВ "Укрдорцентр" на відвантаження
бітуму в липні 2010 року в кількості 813,94 т
на загальну суму 3581336 грн. (а.с.67, 71, 75, 78,
81, 84, 88, 91, 94, 97, 101, 105, 108,112,116,120,124,128).

Транспортування бітуму в липні 2010 року
підтверджується належним чином
оформленими і дослідженими судом
товарно-транспортними накладними, в
яких зазначено, що замовником бітуму та
вантажоодержувачем є Представництво
"ТОВ "Азеркорпу-Аутобан", пункт
завантаження ЗАТ "Линік" м. Лисичанськ,
відправник ТОВ "Укрдорцентр"

Реальність та товарність поставок
бітуму позивачу податковим органом не
заперечується, сумнівів у суду не
викликає.

За даними бухгалтерського обліку
позивача бітум оприбутковано по Дт 205
рахунку та списано на рахунок 23.
Розрахунки з постачальником проведені
через розрахунковий рахунок у липні 2010
року на суму 3800000 грн., про що стверджено
актом перевірки та дослідженими судом
платіжними дорученнями з яких
вбачається сплата в тому числі і ПДВ в
ціні товару

Висновок податкового органу в акті
перевірки про допущене позивачем
порушення податкового законодавства
при формуванні податкового кредиту в
липні 2010 року по взаємовідносинах з ТОВ
"Укрдорцентр" базується на даних
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України,
відповідно до яких відсутня інформація
про подану ТОВ "Укрдорцентр" декларацію
з ПДВ за липень 2010 року, а відтак
вказаним контрагентом не
задекларовані податкові зобов'язання з
ПДВ в сумі 596889,33 грн. по реалізації
нафтопродуктів позивачу в липні 2010
року.

Відповідно до п. 6.1. ст. 6 Закону України
"Про податок на додану вартість" № 168/97,
що був чинним на час виникнення спірних
правовідносин, об'єкти оподаткування,
визначені статтею 3 цього Закону, за
винятком операцій, звільнених від
оподаткування, та операцій, до яких
застосовується нульова ставка згідно з
цим Законом, оподатковуються за
ставкою 20 відсотків. Податок становить
20 відсотків бази оподаткування,
визначеної статтею 4 цього Закону, та
додається до ціни товарів (робіт,
послуг), в складі якої і сплачується
покупцями (п.п.6.1.1. п. 6.1 ст. 6 Закону №
168/97).

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону №
168/97, податковий кредит - сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

За змістом підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97, податковий
кредит звітного періоду складається із
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду зокрема у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит,
відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону № 168/97, вважається дата
здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Наведені норми Закону № 168/97 не
обмежують платника податків у праві на
віднесення сум ПДВ до складу
податкового кредиту датою фактичного
надходження товару платнику та датою
його фактичного використання в
господарській діяльності. Вказані
норми дають право на формування
податкового кредиту по даті списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів та отримання
податкової накладної у випадку, якщо
платник має намір використовувати
придбаний товар в подальшому
(майбутньому) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97, не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, законодавцем чітко
визначено, що належним чином оформлена
податкова накладна є достатньою
підставою для включення сум податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту по даті здійснення хоча б
однієї із першій подій (перерахування
коштів в оплату товарів або отримання
податкової накладної).

В ході розгляду справи судом
встановлено, що придбання позивачем у
ТОВ "Укрдорцентр" бітуму дорожнього та
перерахування коштів в оплату
поставленого товару відповідало
основному виду господарської
діяльності позивача.
Дорожньо-будівельні матеріали реально
придбавалися позивачем з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

При цьому, судом встановлено, що на дату
видачі податкових накладних та на дату
формування позивачем податкового
кредиту із названих господарських
операцій, ТОВ "Укрдорцентр" в
установленому порядку було
зареєстроване як платник податку на
додану вартість. Вказані обставини
відповідачем не заперечуються.

Видані ТОВ "Укрдорцентр" податкові
накладні, на підставі яких позивач
сформував податковий кредит, містять
всі обов'язкові реквізити, оформлені у
відповідності до приписів п.п.7.2.1 п.7.2
ст.7 Закону № 168/97 та видані особами,
зареєстрованими як платник податку на
додану вартість (п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону
№ 168/97).

Таким чином, позивач сформував
податковий кредит з названих операцій
в липні 2010 року у повній відповідності
до приписів Закону № 168/97, а зокрема по
даті здійснення першої із подій,
пов'язаної з придбанням товару, з метою
його подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, на підставі
податкових накладних, виданих особою,
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість, які містять всі
необхідні реквізити, сплативши суму
ПДВ у складі вартості придбаного
товару.

Закон № 168/97 не ставить в залежність
віднесення відповідних сум податків,
сплачених в ціні товару, до податкового
кредиту одним платником від сплати
податкового зобов'язання до бюджету
його контрагентом та від того, чи
дотримується він податкової
дисципліни.

З аналізу положень Закону № 168/97
вбачається, що податок на додану
вартість є непрямим податком.

При здійсненні господарської операції
з придбання товарів (робіт, послуг)
одним платником податку (покупцем) у
іншого платника названого податку
(продавця), податок на додану вартість,
що обраховується у ціні (вартості)
придбаного товару (роботи, послуги),
сплачується покупцем товарів не
безпосередньо до бюджету, а у складі
такої вартості (ціни придбання) товарів
(робіт, послуг) іншому платнику -
постачальнику товарів.

У випадку ж подальшої реалізації
придбаного товару (роботи, послуги),
платник податку здійснює таку
реалізацію з включенням у вартість
(ціну) такого товару (роботи, послуги)
суми податку на додану вартість, яку
отримує від покупця у складі такої
ціни.

Таким чином, впродовж звітного періоду
у платника ПДВ виникають операції, при
яких платник фактично сплачує іншому
платнику податок на додану вартість у
складі придбаного ним товару, та
операції, за яких такий платник
податків фактично отримує від інших
осіб податок на додану вартість у
складі ціни реалізованого ним товару
(роботи, послуги).

Отже, при здійсненні вказаних
господарських операцій платник
податку на додану вартість здійснює "за
першою подією" (визначеною п.п. 7.3.1, п.п.
7.5.1 ст. 7 Закону № 168/97) формування сум
податкових зобов'язань з названого
податку та сум податкового кредиту (за
рахунок яких зменшується податкове
зобов'язання платника, що підлягає
сплаті до бюджету). За рахунок різниці
між такою сумою податкового
зобов'язання (податку на додану
вартість, що фактично одержаний
платником у складі ціни реалізованого
ним товару (роботи, послуги)) та сумою
такого податкового кредиту (податку на
додану вартість, що фактично сплачений
ним у складі ціни придбаного ним товару
іншому платнику):

Суд також звертає увагу, що статтею 1
Закону «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
визначено, що господарською операцією
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства;
первинним документом є документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст.9 даного Закону України «Про
бухгалтерський обік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Також з наявної у суду інформації
вбачається, що ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
залишено без змін постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.07.2011 року в справі № 2а-5498/11/2670 за
позовом ТОВ "Укрдорцентр" до ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії, відповідно до
якої судом зобов'язано Державну
податкову інспекцію в Шевченківському
районі м. Києва прийняти та вважати
поданими податкові декларації з
податку на додану вартість, в тому
числі і за липень 2010 року. Судом в ході
розгляду вказаної справи зроблено
висновок, що з аналізу податкових
декларацій за травень, липень серпень,
вересень, жовтень, листопад, грудень 2010
року вбачається, що вони містять всі
обов'язкові реквізити, крім того,
підписані відповідною посадовою
особою та скріплені печаткою позивача.
Своє місцезнаходження Позивач
зазначає своє місце реєстрації
відповідно до Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи. Ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 10 серпня 2012 року відмовлено у
відкритті касаційного провадження
К/9991/50636/12 (а.с.169-172).

Суд також враховує, що відповідно до ч. 1
ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням у
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Доводи відповідача про те, що свідоцтво
про реєстрацію платника ПДВ ТОВ
"Укрдорцентр" було в майбутньому
скасовано, відхиляються судом ще й з
огляду на те, що станом на дату
здійснення операцій між позивачем та
ТОВ "Укрдорцентр" обидва контрагенти
були належним чином зареєстровані
платниками ПДВ і те, що скасування
свідоцтва відбулося після прийняття
оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень пункту 1.8 статті
1 Закону № 168/97, бюджетне відшкодування -
сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

При цьому, вказана норма після слів "у
зв'язку з надмірною сплатою податку" не
містить застережень, що саме така
надмірна сплата, такого податку певним
платником повинна бути безпосередньо
сплаченою до бюджету. Адже вказаний
закон передбачає сплату податку на
додану вартість одним платником
іншому, і лише різниця між такою
сплатою і надходженням впливає
відповідно на сплату такого податку до
бюджету чи навпаки на відшкодування
податку з бюджету.

Відповідно до ст. 61 Конституції
України, відповідальність особи має
індивідуальний характер. При цьому,
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) і додержання законів про
оподаткування несуть безпосередньо
платник податків і зборів (обов'язкових
платежів), що допустили правопорушення.

Таким чином, якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження суми свого податкового
кредиту.

Неможливість підтвердити відображення
контрагентом сум податку на додану
вартість у складі податкових
зобов'язань та неможливість проведення
податковим органом зустрічних звірок
не є підставою для позбавлення
позивача права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість, оскільки невиконання
свого зобов'язання однією із сторін
господарських відносин не може
вважатись підтвердженням наявності
мети ухилення від сплати податків та
отримання податкової вигоди іншою
стороною.

Такий висновок відповідає позиції
Верховного Суду України, викладеній у
його постановах від 09.09.2008 у справі №
21-500во08, від 01.06.2010 у справі № 21-573во10,
постанові від 31.01.2011 у справі 21-47а10, а
також узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішення від 22.01.2009
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати податок на додану вартість
вдруге, а також сплачувати пеню. На
думку Суду, такі вимоги стали надмірним
тягарем для платника податку, що
порушило справедливий баланс, який
повинен підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

Вироків судів щодо позивача чи його
контрагента відповідач не надав і на
них не посилається, навпаки з наявних у
справі рішень судів вбачається, що
контрагент не допускав порушення
законодавства, яке стало підставою для
спірного нарахування.

Суд звертає увагу, що відповідальність
платника можлива лише в разі доведення
податковим органом недобросовісності
його дій, наміру платника отримати
необґрунтовану податкову вигоду
шляхом змови та здійснення узгоджених
дій з контрагентами - учасниками
ланцюгових поставок.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими
і доведеними доводи представника
позивача про те, що відображаючи
податковий кредит, зокрема, у липні 2010
року, платник податку не може і не
повинен знати про подання чи неподання
декларації з ПДВ його контрагентом і не
може нести за це відповідальність за
умови коли він виконав всі передбачені
законом вимоги та діяв добросовісно.

Системний аналіз вказаних норм закону
та досліджені в судовому засіданні
докази реальності господарської
операції дають підстави суду дійти
висновку, що при формуванні
податкового кредиту в липні 2010 року по
взаємовідносинах з контрагентом ТОВ
"Укрдорцентр" позивач діяв у повній
відповідності з приписами закону.

Оцінюючи підстави для прийняття
спірного повідомлення-рішення в
частині висновку про безпідставне
включення платником до податкового
кредиту липня 2010 року суми ПДВ 319322 грн.,
сплаченого митним органам при імпорті
товарів на безоплатній основі суд
виходить з наступного.

Вказані висновки зроблені на підставі
аналізу господарських операцій
позивача щодо ввезення на митну
територію України вантажного
автомобіля, запчастин та матеріалів
безоплатно.

Фактично суть спору в цій частині
полягає в визначенні правомірності
включення позивачем до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, сплачених при
імпортуванні товарів за договорами,
які не передбачають оплати за товар.

Судом з метою врахування вказівок
Вищого адміністративного суду України,
всебічного і повного з'ясування і
перевірки всіх фактичних обставин
справи, об'єктивно оцінено докази, що
мають юридичне значення для розгляду і
вирішення спору по суті встановлено
наступне.

В акті перевірки зазначено, що товари
ввезено з-за митного кордону України
відповідно до договорів на поставку
товару на безоплатній основі, в яких
вартість товару вказана для митних і
облікових цілей, від ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" (Азербайджан, м.
Баку), в тому числі через відправника -
іншу юридичну особу, по вантажних
митних деклараціях (характер угоди - 84,
тип декларації ІМ - 40, особа,
відповідальна за фінансове
врегулювання - Представництво ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан").

Відповідно до вантажно-митної
декларації № 204000015/2010/009050 від 12.07.2010
року згідно контракту № Е-609/12.01.2010 від
12.01.2010 року, який передбачає безоплатну
поставку без передачі права власності,
через відправника "Enerji-sistem insaat Ve is
MAKINALARI" (Туреччина) ввезено вантажний
автомобіль марки Mersedes-Benz, загальна сума
за рахунком 870760,64 грн. (87000 євро). Податок
на додану вартість в сумі 191567,34 грн.
сплачено при митному оформленні
Рівненської митниці 12.07.2010 року (а.с.58).

Відповідно до вантажно-митної
декларації № 204040000/2010/000067 від 14.06.2010
року згідно контракту № Е-617/01.04.2010 від
01.04.2010 року, який передбачає безоплатну
поставку без передачі права власності,
через відправника "HIDIR USTA ENGINE VEHICLE INC TRADE
LTD" (Туреччина) ввезено нові запчастини
до вантажних автомобілів марки Mersedes-Benz,
загальна сума за рахунком 152360,24 грн.
(15871,70 євро). Податок на додану вартість
в сумі 32484,42 грн. сплачено при митному
оформленні Рівненської митниці 14.06.2010
року (а.с.55).

Відповідно до вантажно-митної
декларації № 20400000/2010/000068 від 14.06.2010 року
відповідно до контракту № Е-617/01.04.2010
від 01.04.2010 року, який передбачає
безоплатну поставку без передачі права
власності, через відправника "HIDIR USTA ENGINE
VEHICLE INC TRADE LTD" (Туреччина) ввезено нові
запчастини до вантажних автомобілів
марки Mersedes-Benz, загальна сума за
рахунком 168820,49 грн. (17586,40 євро). Податок
на додану вартість в сумі 35460,96 грн.
сплачено при митному оформленні
Рівненської митниці 14.06.2010 року.

Згідно з договором на поставку товару
на безоплатній основі № 564573 від 25.05.2010
року, укладеного з Акціонерним
товариством "Азеркорпу" (Азербайджан, м.
Баку) Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" згідно
вантажно-митної декларації
№204000011/2010/004525 від 16.07.2010 року через
відправника "Maurer Sohne Gmbh" (Німеччина)
ввезено обладнання для будівництва
мостів, загальна сума за рахунком 283533,92
грн. (28247,38 доларів США). Податок на
додану вартість в сумі 59809,10 грн.
сплачено при митному оформленні
Рівненської митниці 16.07.2010 року (а.с.56).

Вищевказані вантажно-митні декларації
включені Представництвом "ТОВ
"Азеркорпу-Аутобан" до реєстру
отриманих податкових накладних в липні
2010 року

Таким чином, судом встановлено, що
податок на додану вартість за
вищевказаними вантажно-митними
деклараціями в загальній сумі 319321,82
грн. сплачено Представництвом "ТОВ
Азеркорпу-Аутобан" до державного
бюджету в повному обсязі, що
стверджується відміткою Рівненської
митниці на цих вантажно-митних
деклараціях, та включено до складу
податкового кредиту податкової
декларації з податку на додану
вартість за липень 2010 року.

Вказані обставини сторонами
визнаються і не заперечуються.

З витребуваних судом та досліджених в
судовому засіданні договорів на
підставі яких відбувалося митне
оформлення товару, вбачається, що
поставка товару здійснюється
безоплатно для виконання
Представництвом поставлених цілей по
виконанню будівельних робіт також
договором визначена загальна сума
договору та вказано, що сума вказана
для облікових та митних цілей.

Факт сплати позивачем суми ПДВ при
імпортуванні вищезазначеної техніки
та майна відповідачем не
заперечується, як і не заперечується
належність оформлення вантажно-митних
декларацій, якими підтверджується факт
сплати позивачем до бюджету спірних
сум податку на додану вартість при
імпортуванні товарів на митну
територію України. Не заперечується і
відповідачем та обставина, що майно
ввозилося Представництвом в Україну, з
метою використання у власній
господарській діяльності.

Статтею 185 МК України (чинного на дату
здійснення операцій) визначено, що
відповідно до мети переміщення товарів
через митний кордон України
запроваджуються такі види митного
режиму: імпорт, реімпорт, експорт,
реекспорт, транзит, тимчасове ввезення
( вивезення ). Згідно ст.188 МК України,
імпорт це митний режим, відповідно до
якого товари ввозяться на митну
територію України для вільного обігу
без обмеження строку їх перебування на
цій території та можуть
використовуватися без будь - яких
митних обмежень. У відповідності до
ст.189 МК України ввезення товарів на
митну територію України в режимі
імпорту передбачає:

- подання митному органу документів, що
засвідчують підстави та умови ввезення
товарів на митну територію України;

- сплати податків і зборів, якими
обкладаються товари під час ввезення
на митну територію України відповідно
до законів України;

- дотримання вимог, передбачених
законом, щодо заходів нетарифного
регулювання та інших обмежень.

Митниця є митним органом, який
безпосередньо забезпечує виконання
законодавства України з питань митної
справи, справляння податків і зборів та
виконання інших завдань, покладених на
митну службу України. (ст. 15 Митного
Кодексу).

За матеріалами справи встановлено, що
переміщення товару у всіх випадках
було здійснено в митному режимі
імпорту і відповідає умовам,
визначеним ст.189 МК України. Вибір цього
митного режиму ніким не спростований,
правомірність такого режиму сторонами
не оспорюється. Вказані ВМД чи дії
щодо їх оформлення недійсними не
визнані.

Платників податку на додану вартість,
об'єкти, базу та ставки оподаткування,
перелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткування операцій,
особливості оподаткування експортних
та імпортних операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету в Україні на момент здійснення
відповідних операцій визначав Закон
України Закону України "Про податок на
додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997
року.

Відповідно до чинного на той час Закону
України "Про систему оподаткування"
Об'єктами оподаткування є доходи
(прибуток), додана вартість продукції
(робіт, послуг), вартість продукції
(робіт, послуг), у тому числі митна, або
її натуральні показники, спеціальне
використання природних ресурсів, майно
юридичних і фізичних осіб та інші
об'єкти, визначені законами України про
оподаткування.

Платник податку - особа, яка згідно з
цим Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особа, яка імпортує товари на митну
територію України. (п.1.3 ст. цього
Закону).

Платником податку є будь-яка особа, яка
імпортує товари (супутні послуги) в
обсягах, що підлягають оподаткуванню
цим податком згідно з нормами цієї
статті. (ст.2).

Відповідно до пп.3.1.2 п.3.1. ст.3 Закону
України Закону України "Про податок на
додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:

3.1.1. поставки товарів та послуг, місце
поставки яких знаходиться на митній
території України, у тому числі
операції з: (наведено перелік) та окремо
серед об'єктів оподаткування зазначено
в пп. 3.1.2. як об'єкту оподаткування
податком на додану вартість - ввезення
товарів (супутніх послуг) у митному
режимі імпорту або реімпорту (далі -
імпорту) згідно з положеннями глав 29-30
Митного кодексу України. Надалі в
законі визначено, що з метою
оподаткування цим податком до
імпорту також прирівнюються деякі
інші операції з ввезення на митну
територію України, визначено, що не
вважається імпортом.

У відповідності до пп.3.1.2 п.3.1 ст.3 Закону
«Про податок на додану вартість» з
метою оподаткування до імпорту також
прирівнюється: ввезення з-за меж
митного кордону України на митну
територію України товарів (супутніх
послуг) за договорами лізингу (оренди)
(у тому числі у разі повернення об'єкта
лізингу лізингодавцю-резиденту або
іншій особі за дорученням такого
лізингодавця), застави, та іншими
договорами, які не передбачають
передання права власності на такі
товари (майно) або передбачають їх
обмін на корпоративні права чи цінні
папери, у тому числі якщо таке ввезення
пов'язане із поверненням товарів у
зв'язку з припиненням дії зазначених
договорів.

Відповідно з пп.7.4.1. п.7.4. ст.7 вказаного
Закону, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) а послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.п.7.2.7 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, у разі
імпорту товарів на митну територію
України документом, що посвідчує право
на отримання податкового кредиту,
вважається вантажна митна декларація,
оформлена відповідно до вимог
законодавства, яка підтверджує сплату
податку на додану вартість, або
погашений податковий вексель.

Таким чином, за системним аналізом
вищевказаних норм, з метою
оподаткування податком на додану
вартість, ввезення товарів з-за меж
митного кордону України в режимі
імпорту є підставою для сплати ПДВ, а
суми податку на додану вартість,
сплачені при такому імпорті,
включаються до складу податкового
кредиту звітного періоду, за умови їх
підтвердження вантажно-митними
деклараціями.

За наявності належним чином оформленої
вантажно-митної декларації, що
підтверджує факт сплати до бюджету
податку на додану вартість при імпорті
в Україну товару, призначеного для
використання в оподатковуваних
операціях в межах господарської
діяльності, позиція податкового органу
щодо виключення з податкового кредиту
податку на додану вартість сплаченого
при імпорті, є неправомірною, а
висновок про порушення платником
п.п.7.4.1 п.7.4 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" -
безпідставним.

На користь такого вказує і норма пп.7.5.2
п.7.5 ст.7 Закону, за нормою якої, для
операцій із імпорту товарів (супутніх
послуг) та по поставці послуг
нерезидентом на митній території
України, датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата сплати податку по
податкових зобов'язаннях згідно з
підпунктом 7.3.6 цієї статті.

Як зазначено в пп.7.4.5 п.7.4 тієї ж статті
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту будь-які витрати
зі сплати податку, які не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями.

В судовому засіданні встановлено та
відповідачем не оспорюється що надані
позивачем вантажно-митні декларації
оформлені належним чином, а визначені в
них суми податку на додану вартість
перераховані до бюджету в повному
обсязі.

Суд звертає увагу, що Закон визначає
випадки неможливості включення витрат
по сплаті податку на додану вартість до
податкового кредиту:

- у разі, коли вартість придбаних
товарів не відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) чи
основних фондів;

- у разі не підтвердження витрат по
сплаті податку на додану вартість
податковими накладними чи митними
деклараціями.

Інших підстав для не включення до
складу податкового кредиту витрат по
сплаті податку на додану вартість
зазначений Закон прямо не містить і не
обмежує платника в цьому.

Враховуючи те, що операції з ввезення
обладнання за договорами на поставку
товару на безоплатній основі для
вільного обігу в межах митної
території України, оформлені в митному
режимі імпорту, а також те, що
податковий кредит звітного періоду
формується із сум ПДВ, нарахованих
(сплачених) у зв'язку з придбанням
товарів (у тому числі при їх імпорті)
для їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності платника,
тому сплачений позивачем податок на
додану вартість на дату подання митних
декларацій правомірно включений до
податкового кредиту.

Виконавши перед бюджетом зобов'язання
зі сплати податку на додану вартість
при імпорті товарів для подальшого
використання в межах власної
господарської діяльності, позивач мав
всі правові підстави для зарахування
сум такого податку до складу
податкового кредиту.

Доводи відповідача про те, що при
здійснені операцій з ввезення майна
Представництвом не здійснювалось його
придбання, не було переходу права
власності та не було факту оплати, а
відтак суми податку на додану вартість,
сплачені у зв'язку з імпортом такої
техніки і майна, не включається до
податкового кредиту є
необґрунтованими та ґрунтуються на
трактуванні положень пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року у
відриві від інших положень цього
Закону, які визначають порядок сплати
податку саме при імпорті.

При цьому, підпункт 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
вказаного Закону не ставить в
залежність право на отримання
податкового кредиту від переходу права
власності на товар та факту здійснення
розрахунків між імпортером та
експортером товару.

Визначальним при формуванні
податкового кредиту з податку на
додану вартість при здійсненні
імпортних операцій, зокрема, у випадку
повернення раніше експортованого
товару, є сплата під час митного
оформлення товару податку на додану
вартість та використання
імпортованого товару у межах власної
господарської діяльності платника
податку.

Суд також не приймає до уваги і доводи
про те, що не відбулося переходу права
власності, як ключової умови та
тимчасове набуття певних прав на майно
і відповідно відсутності факту
поставки, оскільки доводи відповідача
про тимчасовість набуття певних прав
на майно суперечать ВМД, які є в
матеріалах справи, і які свідчать про
те, що товар випущено у вільний обіг на
території України.

Суд також зауважує, що при імпорті в
режимі "імпорт 40" згідно норм митного
законодавства задекларована вартість
імпортованого товару спочатку
обкладається ввізним митом ( в даному
випадку 5%), а в подальшому вже
нараховується податок на додану
вартість.

Системний аналіз вказаних норм закону
та оцінка фактичних обставин справи
дають підстави суду дійти висновку, що
позивач діяв у повній відповідності з
приписами закону. Відтак, висновки ДПІ
у м. Рівне, викладені в акті перевірки
від 17.11.2010 року № 1866/23-300/26607596, на
підставі якого прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення - не
ґрунтуються на матеріальному законі та
спростовуються дослідженими судом
доказами.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Відповідно до статті 161 КАС України, під
час прийняття постанови суд вирішує,
зокрема, чи мали місце обставини, якими
обгрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження.

Враховуючи наведене, суд вважає
доведеним належними та допустимими
доказами, що при прийнятті спірного
податкового повідомлення-рішення
відповідач діяв всупереч
встановленому законом порядку,
необґрунтовано, упереджено, без
з'ясування необхідних обставин, що мали
значення для прийняття рішень, чим
порушила законні інтереси платника
податку - позивача, а відтак спірне
податкове повідомлення-рішення є
протиправними та підлягають до
скасування шляхом задоволення позову в
повній мірі.

Судові витрати присуджуються
відповідно до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному №000922344/1/23-318 від 30.12.2010 року

Присудити на користь позивача
Представництво ВАТ "Євро- Азіатська
Будівельна Корпорація "ЄВРАСКОН" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Махаринець Д. Є.