Справа № 826/13119/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Епель О.В., Костюк Л.О.

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 02 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів до Комунального
підприємства «Шкільне» про стягнення
заборгованості в розмірі 15 471,92 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Київське міське відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулися в суд з позовом до
Комунального підприємства «Шкільне»
про стягнення заборгованості в розмірі
15 471,92 грн..

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 вересня 2013 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до частини першої ст. 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
у задоволенні вимог позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував
тим, що середньооблікова чисельність
працівників облікового складу
відповідача, відповідно до Звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012 рік, становила 109 осіб, а
тому, відповідно до вимог Закону №875-XІI
мав створити 4 робочих місця,
призначених для працевлаштування
інвалідів, проте відповідачем
працевлаштовані лише 3 інваліди.

Відповідно до частини першої ст.19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991 року №875-ХІІ, для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з частиною першою ст. 20
зазначеного Закону, підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується наявним в матеріалами
справи, що протягом 2012 року
відповідачем до Печерського районного
центру зайнятості подавалися звіти про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів форми №3-ПН
з зазначенням кількості вільних
робочих місць по кожній професії для
працевлаштування інвалідів. У звітах
відповідач повідомляв про наявність
вільних робочих місць, в тому числі, для
працевлаштування інвалідів додатково
до тих, на яких уже працювали інваліди.
Зокрема, відповідачем подавалися звіти
станом на 28.08.2012 року та 12.11.2012 року. Крім
того, відповідач додатково звертався
листами від 19.04.2012 року до ПГО «Центр
соціальної трудової реабілітації та
працевлаштування інвалідів»,
Громадської організації «АЛІСА»,
Головного центру Союзу організації
інвалідів, Центру роботи з інвалідами з
повідомленням про наявність вакансій.

Відповідно до частини третьої ст. 18-1
Закону №875-ХІІ, державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань, у
зв'язку з чим, колегія суддів звертає
увагу позивача на тому, що саме
державна служба зайнятості, а не
роботодавці мають здійснювати пошук
підходящої для інваліда роботи.

Таким чином, відповідачем здійснено
всі передбачені законом дії щодо
працевлаштування інвалідів, створено
необхідну кількість робочих місць та
надано позивачу відповідну інформацію
про вакансії.

Доказів щодо відмови відповідачем у
працевлаштуванні інвалідів позивачем
до судів першої та апеляційної
інстанції не надано.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного позивачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 вересня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
18.12.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Епель О.В.

Костюк Л.О.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Епель О.В.

Костюк Л.О.