Справа № 823/2707/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/2707/14
інстанції: Каліновська А.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб
В.А.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Головного управління юстиції у
Черкаській області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 листопада
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
юстиції у Черкаській області,
начальника Головного управління
юстиції у Черкаській області ОСОБА_3
про визнання протиправним та
скасування наказу, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У вересні 2014 року, позивач звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Черкаській області, начальника
Головного управління юстиції у
Черкаській області ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування наказу.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що
16.07.2014 року Головним управлінням
юстиції у Черкаській області видано
наказ №742/02 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2», яким до позивача застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани. Позивач не погоджується із
вказаним наказом, вважає його
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню, з огляду на наступне. Наказ
№742/02 виданий відповідачем з
пропущенням шестимісячного строку з
дня вчинення проступку, а саме
дисциплінарне стягнення було
застосовано до позивача поза межами
передбачених трудовим законодавством
строків (ст. 148 Кодексу законів про
працю України), що є підставою для
скасування оскаржуваного наказу.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 листопада
2014 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
наказ начальника Головного управління
юстиції у Черкаській області від 16.07.2014
року №742/02 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2».

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
начальником відділу нотаріату
Головного управління юстиції у
Черкаській області ОСОБА_2, як головою
комісії, 26.12.2013 року проведено
комплексну перевірку організації
нотаріальної діяльності, дотримання
порядку вчинення нотаріальних дій та
виконання правил нотаріального
діловодства у Черкаській районній
державній нотаріальній конторі.
Результати перевірки оформлені
довідкою, у висновках якої зазначено,
що роботу щодо організації
нотаріальної діяльності за період з
грудня 2011 року по грудень 2013 року
визнано задовільною.

11 червня 2014 року, у зв'язку із
надходженням на адресу відповідача
листа УПФУ в м. еркасах Черкаської
області від 03.06.2014 року №9741/02 щодо
порушення нотаріусами вимог Закону
України «Про нотаріат» та Постанови
Кабінету Міністрів України №1740 від
03.11.1998 року, відповідачем було видано
наказ № 251/03 «Про проведення
позапланової перевірки Черкаської
районної державної нотаріальної
контори».

На виконання даного комісією ГУЮ у
Черкаській області проведено
позапланову перевірку дотримання
нотаріусами порядку вчинення
нотаріальних дій та відповідності
законодавству документів, які
підтверджують сплату пенсійного збору
при посвідченні договорів
купівлі-продажу нерухомого майна у
Черкаській районній державній
нотаріальній конторі.

В ході проведення перевірки комісією
були виявлені порушення ст.49 Закону
України «Про нотаріат» та п. 1 глави 8
розділу І Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року №296/5,
пункту 15-3 Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 року №1740, а саме, державним
нотаріусом ОСОБА_4 протягом 2012-2013 років
допускались випадки посвідчення
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна без належного документального
підтвердження сплати збору на
обов'язкове державне страхування.

У зв'язку з тим, що попередньою
комплексною перевіркою Черкаської
районної державної нотаріальної
контори 26.12.2013 року ОСОБА_2, як головою
комісії, було перевірено відповідність
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування при посвідченні договорів
купівлі-продажу нерухомого майна, та як
наслідок не було виявлено вказані
порушення, начальником Головного
управління юстиції у Черкаській
області винесено наказ від 16.07.2014 року
№742/02 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2».

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України, публічна служба -
це діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка
державна служба є публічною службою.
Базовим (загальним) законом, що регулює
суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, є Закон України від 16 грудня 1993
року № 3723-XII «Про державну службу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну службу», державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що основними
обов'язками державних службовців є:
Додержання Конституції України та
інших актів законодавства України;
забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; безпосереднє
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових
осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників; збереження державної
таємниці, інформації про громадян, що
стала їм відома під час виконання
обов'язків державної служби, а також
іншої інформації, яка згідно з
законодавством не підлягає
розголошенню; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.

Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень. У разі
одержання доручення, яке суперечить
чинному законодавству, державний
службовець зобов'язаний невідкладно в
письмовій формі доповісти про це
посадовій особі, яка дала доручення, а у
разі наполягання на його виконанні -
повідомити вищу за посадою особу.

Конкретні обов'язки та права державних
службовців визначаються на основі
типових кваліфікаційних характеристик
і відображаються у посадових
положеннях та інструкціях, що
затверджуються керівниками
відповідних державних органів у межах
закону та їх компетенції (стаття 11
Закону України «Про державну службу»).

Окремо суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст. 14 Закону
України «Про державну службу»
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Враховуючи наведене, при наданні
оцінки правомірності накладення на
позивача оскаржуваного
дисциплінарного стягнення слід
виходити із загальних правил
притягнення працівників до
дисциплінарної відповідальності,
визначених КЗпП України, з урахуванням
особливостей, передбачених ст. 14 Закону
України «Про державну службу».

Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано такі заходи
стягнення, як догана та звільнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено,
що дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Необхідно звернути увагу, що до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2 притягнуто у зв'язку із
вчиненням нею порушення, яке було
допущене 26 грудня 2013 року, про що
свідчать наказ Головного управління
юстиції у Черкаській області від 11.06.2014
року №251/03 «Про проведення
позапланової перевірки Черкаської
районної державної нотаріальної
контори» та довідка про результати
позапланової перевірки дотримання
порядку вчинення нотаріальних дій та
відповідності законодавству
документів, які підтверджують сплату
пенсійного збору при посвідченні
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна у Черкаській районній державній
нотаріальній контор, на які як на
підставу для притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності
посилається Головне управління
юстиції у Черкаській області у наказі
від 16.07.2014 року №742/02 «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2».

Враховуючи, що підставою для
притягнення ОСОБА_2 слугувало
порушення допущене нею 26 грудня 2013
року, а оскаржуваний наказ винесено
16.07.2014 року, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що до позивача
застосовано дисциплінарне стягнення
після спливу шестимісячного строку з
дня вчинення проступку, який
встановлений ст. 148 КЗпП України.

Необґрунтованим є твердження
відповідача про те, що статтею 148 КЗпП
України встановлено два окремих
строки, протягом яких до працівника
може бути застосовано дисциплінарне
стягнення - один місяць та шість
місяців, оскільки із вказаної норми
КЗпП України чітко вбачається, що
дисциплінарне стягнення
застосовується безпосередньо за
виявленням проступку, але не пізніше
одного місяця з дня його виявлення,
однак дана норма містить застереження,
що дисциплінарне стягнення не може
бути накладене пізніше шести місяців з
дня вчинення проступку.

На підставі викладеного, відповідач не
довів правомірність оскаржуваного
наказу. Натомість позивач обґрунтував
правомірність заявлених позовних
вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у Черкаській
області - залишити без задоволення, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 листопада
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 23
грудня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 18
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.