Справа № 296/6103/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" грудня 2014 р.
Справа № 296/6103/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Молот Є.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області на
постанову Корольовського районного
суду м. Житомира від "21" листопада 2014 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області про
визнання незаконними дій та
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом та просила
визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області у
призначенні їй пенсії за вислугу років
та зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області призначити
пенсію за вислугу років, відповідно до
п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", згідно поданої заяви від
24 квітня 2014 року з урахуванням стажу
роботи на посадах фармацевта аптеки ПП
"Наша аптека" - з 16.01.2012 р. по 11.10.2012 р., в
ТзОВ "Сальве" - з 12.10.2012 р. по 18.06.2013 р. та в
ТОВ « Тіс-Фарма» за 18.11.2013 р. по 22.04.2014 р. .

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 21 листопада 2014 року
задоволено позов ОСОБА_3.

Визнано неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області у
призначенні ОСОБА_3 пенсії за вислугу
років.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області призначити
ОСОБА_3 пенсію за вислугу років,
відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
згідно поданої заяви від 24 квітня 2014
року.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову - про відмову в задоволенні позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
поза увагою суду першої інстанції
залишилися ті обставини, що окремі
епізоди роботи на посаді фармацевта
аптеки ПП "Наша аптека" - з 16.01.2012 р. по
11.10.2012 р., в ТзОВ "Сальве" - з 12.10.2012 р. по
18.06.2013 р. та в ТОВ « Тіс-Фарма» за 18.11.2013 р.
по 22.04.2014 р. не повинні включатися до
спеціального стажу роботи, який дає
право на призначення пенсії за
вислугою років, оскільки назва цих
фармацевтичних закладів не відповідає
Переліку закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугою років,
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 року № 909,
та відсутній акредитаційний
сертифікат .

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обгрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 24.04.2014 року звернулася до
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області із
заявою про призначення пенсії за
вислугою років відповідно до п."е" ст.55
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

19.06.2014 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області позивачці
відмовлено в призначенні пенсії за
вислугою років, оскільки згідно
наданих документів стаж роботи, який
надає право для призначення пенсії
відповідно до п."е" ст.55 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" становить
-23 роки 9 місяців 27 днів.

До стажу роботи, який дає право на
призначення пенсії за вислугою років,
відповідачем не було зараховано
періоди роботи на посаді фармацевта
аптеки ПП "Наша аптека" - з 16.01.2012 р. по
11.10.2012 р., в ТзОВ "Сальве" - з 12.10.2012 р. по
18.06.2013 р. та в ТОВ «Тіс-Фарма» з 18.11.2013 р.
по 22.04.2014 р., оскільки зазначені заклади
не входять до переліку фармацевтичних
закладів зазначених в Переліку
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугою років,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 та у
них відсутній акредитаційний
сертифікат.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги дійшов висновків, що для
підтвердження права на врахування
пільгового стажу є достатнім наявність
ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі лікарськими
засобами, де зазначена назва
підприємства, а також назви та адреси
аптек, де безпосередньо здійснюється
реалізація ліків. Відсутність
державної акредитації аптеки не є
підставою для відмови в призначенні
пенсії за вислугу років працівникам
цього закладу, які мають необхідний
стаж для її призначення.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту «е» статті 55
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти,
охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 4 листопада 1993 року № 909 затверджено
Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років (далі -
Перелік).

Згідно з Переліком, до спеціального
стажу, який дає право на пенсію за
вислугу років, зараховуються періоди
роботи на посадах провізорів,
фармацевтів (незалежно від
найменування посад), лаборантів в
аптеках, аптечних кіосках, аптечних
магазинах, контрольно-аналітичних
лабораторіях.

Разом з тим, відповідно до примітки 2
Переліку робота за спеціальністю в
закладах, установах і на посадах,
передбачених цим Переліком, дає право
на пенсію незалежно від форми
власності або відомчої
підпорядкованості закладів і установ.

За змістом статті 16 Закону України
«Основи законодавства України про
охорону здоров'я» від 19 листопада 1992
року № 2801-ХІІ (у редакції, у редакції
Закону України

від 07.07.2011 р. N 3611-VI), порядок створення,
припинення закладів охорони здоров'я,
особливості діяльності та
класифікація закладів визначаються
законом.

Мережа державних і комунальних
закладів охорони здоров'я формується
з урахуванням потреб населення у
медичному обслуговуванні,
необхідності забезпечення належної
якості такого обслуговування,
своєчасності, доступності для
громадян, ефективного використання
матеріальних, трудових і фінансових
ресурсів. Існуюча мережа таких
закладів не може бути скорочена.

Планування розвитку мережі державних і
комунальних закладів охорони
здоров'я, прийняття рішень про її
оптимізацію, створення, реорганізацію,
перепрофілювання державних і
комунальних закладів охорони здоров'я
здійснюються відповідно до закону
органами, уповноваженими управляти
об'єктами відповідно державної і
комунальної власності.

Заклади охорони здоров'я підлягають
акредитації у випадках та в порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Заклад охорони здоров'я провадить свою
діяльність на підставі статуту
(положення), що затверджується
власником закладу (уповноваженим ним
органом).

Згідно пункту 1 Порядку державної
акредитації закладу охорони здоров'я,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15 липня 1997 року №
765, (у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) державна акредитація
закладу охорони здоров'я (далі -
акредитація) - це офіційне визнання
наявності у закладі охорони здоров'я
умов для якісного, своєчасного, певного
рівня медичного обслуговування
населення, дотримання ним стандартів у
сфері охорони здоров'я, відповідності
медичних (фармацевтичних) працівників
єдиним кваліфікаційним вимогам.

Акредитації підлягають всі заклади
охорони здоров'я (далі - заклади)
незалежно від форми власності.

Перша акредитація закладу проводиться
через два роки від початку провадження
діяльності.

Наступні акредитації проводяться
кожні три роки.

У випадку тимчасового припинення
діяльності акредитованим закладом на
строк понад один рік його наступна
акредитація проводиться через два роки
з моменту поновлення діяльності у
сфері охорони здоров'я.

Акредитацію закладів, крім
фармацевтичних (аптечних) закладів,
проводить Головна акредитаційна
комісія, а акредитацію фармацевтичних
(аптечних) закладів - Головна комісія з
акредитації фармацевтичних (аптечних)
закладів, що утворюються при МОЗ (далі -
головні акредитаційні комісії), та
акредитаційні комісії, що утворюються
при Міністерстві охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим,
структурних підрозділах охорони
здоров'я обласних, Київської та
Севастопольської міських
держадміністрацій (далі -
акредитаційні комісії).

Ураховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
до стажу роботи, який дає право на
пенсію за вислугу років, зараховується,
зокрема, робота на посадах провізорів,
фармацевтів у аптеках, аптечних
кіосках та аптечних магазинах, які
офіційно набули статусу закладу
охорони здоров'я на підставі державної
акредитації.

Таким чином, аптека набуває статусу
закладу охорони здоров"я на підставі
акредитації, а тому, є помилковим
посилання суду першої інстанції на те,
що факт отримання ліцензії свідчить
про наявність мінімального рівня
акредитації, а проведення акредитації
аптечних закладів, є добровільним
заходом.

Підстави набуття аптеками статусу
закладу охорони здоров"я на підставі
акредитації підтверджені і практикою
Верховного Суду України, викладену в
постанові від 17.09.2013 року по справі №
21-241а13 за результатами розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Такої ж практики підтримується і Вищий
адміністративний суд України -
постанова від 11.09.2014 року (справа
К/9991/39724/11.

Як встановлено судом першої інстанції,
відомості про проходження ПП "Наша
аптека", ТзОВ "Сальве" та ТОВ «
Тіс-Фарма» акредидації відсутні, також
вказані заклади відсутні в Переліку
закладів охорони здоров'я,
затвердженим наказом Міністерства
охорони здоров'я від 28.10.2002 року № 385.
Отже, в зазначені періоди часу
офіційного визнання статусу закладів
охорони здоров'я не мали, а тому, робота
в цих закладах, у зазначених вище
періодах часу, не може бути зарахована
позивачеві до спеціального стажу, який
дає право на пенсію за вислугу років, а
наявний в ОСОБА_3 спеціальний стаж
роботи є недостатнім для призначення
такого виду пенсії за пунктом «е»
статті 55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Отже, при відмові позивачці в
зарахуванні до спеціального стажу
періодів роботи на посаді фармацевта
аптеки ПП "Наша аптека" - з 16.01.2012 р. по
11.10.2012 р., в ТзОВ "Сальве" - з 12.10.2012 р. по
18.06.2013 р. та в ТОВ «Тіс-Фарма» з 18.11.2013 р.
по 22.04.2014 р., управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області діяло правомірно,
а тому підстави для задоволення позову
відсутні.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вказані обставини, що призвело до
ухвалення судового рішення з
порушенням норм матеріального права та
є безумовною підставою для скасування
судового рішення відповідно до вимог
ст. 202 КАС України та ухвалення нового -
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області задовольнити,
постанову Корольовського районного
суду м. Житомира від "21" листопада 2014 р.
скасувати та прийняти нову.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову
до управління Пенсійного фонду України
в м.Житомирі Житомирської області про
визнання дій незаконними та
зобов"язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "25" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,