Справа № 805/6440/13-а
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року о 16 год. 30 хв.Справа
№ 805/6440/13-а СНДО/808/15/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шари І.В. розглянувши
в порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ на Донецькій
залізниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області про
визнання протиправними наказів,
зобов'язання нарахувати та доплатити
премію, зобов'язання, перерахувати та
доплатити суму одноразової грошової
допомоги при звільненні, стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
адміністративна справа за позовом
ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління
Міністерства внутрішніх справ на
Донецькій залізниці (далі -
відповідач-1), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області (далі -
відповідач-2), в якій позивач просить
суд визнати протиправними накази
Управління Міністерства внутрішніх
справ на Донецькій залізниці від 16.01.2013
за №30 о/с та від 09.03.2013 за №127 о/с;
зобов'язати Управління Міністерства
внутрішніх справ на Донецькій
залізниці нарахувати та доплатити йому
премію за листопад 2012 року-березень 2013
року у розмірі 80% грошового
забезпечення у сумі 8509,49 грн.,
зобов'язати перерахувати суму
одноразової грошової допомоги при
звільненні з урахуванням розміру
премії 80% та доплатити 3691,98 грн.,
стягнути моральну шкоду у сумі 5572,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідач-1
прийнявши накази №30 о/с від 16.01.2013 та
№127 о/с від 09.03.2013 вийшов за межі
повноважень, оскільки ними внесені
зміни до наказу центрального органу
виконавчої влади, а саме МВС України.
Зазначає, що на день звільнення
позивачу присвоєне спеціальне звання
полковник міліції, тому він фактично
був звільнений начальником УМВС
України на Донецькій залізниці, який
такими повноваженнями не наділений.
Також зазначає, що наказами №466 о/с від
05.12.2012 р. №12 о/с від 04.01.2013 р., №61 о/с від
06.02.2013 р., №116 о/с від 04.03.2013 р, №115 о/с від
04.03.2013 р. йому було безпідставно та
необґрунтовано зменшено розмір премії
за період листопад 2012 - березень 2013
року. Вказує, що оскільки він перебував
на лікарняному з 04.12.2012 по 29.12.2012, то
відповідач-1 не мав законних підстав
для зменшення розміру премії. Просить
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач-1 в поданих до суду
письмових поясненнях проти позову
заперечує. В обґрунтування незгоди із
позовом зазначає, що встановлення
премії особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, які є заступниками
начальника Управління, начальниками
(керівниками) структурних підрозділів
апарату Управління та начальниками
підпорядкованих Управлінню органів
встановлюється окремим наказом, який
підписується начальником Управління
або особою, яка виконує його обов'язки.
Зазначає, що жодною правовою нормою не
передбачено обов'язок органу
ознайомлювати особу з наказом, яким їй
встановлюється премія за певний
період. У пункті 4.4. Положення про
преміювання осіб рядового і
начальницького складу Управління,
затвердженим наказом Управління від
31.01.2013 року №73, зазначено щодо
оголошення зменшення розміру премії в
наказі Управління і повідомлення його
особам рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ під
підпис. Але ця норма має відношення
лише до наказів про зменшення розміру
премії, а ніяк не про її встановлення.
Вказує, що розмір премії позивача за
вказані місяця не було зменшено,
позивачу було встановлено премію у
розмірах, що визначені цими наказами.
Зменшення розміру премії за певний
період можливе лише, якщо її за цей
період вже було встановлено. Але
наказів Управління про зменшення
встановленої позивачу премії у
зазначений період не було. Просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Відповідач-2 в судове засідання не
з'явився, будь-яких письмових пояснень
з приводу заявлених позовних вимог до
суду не надсилав.

Сторони в судове засідання не
з'явилися. Позивач був повідомлений
телефонограмою про час та місце
розгляду справи, про що свідчить наявна
в матеріалах справи телефонограма від
30.10.14, яка ним була прийнята о 11 год. 10
хв., просив розглядати справу за його
відсутності. Відповідачем - 1 було
подано до суду клопотання про розгляд
справи за їх відсутності. За таких
обставин та керуючись приписами ч.4
ст.122 КАС України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

На підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41
КАС України, у зв'язку із неявкою у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, їх достатність
і взаємний зв'язок у сукупності, вважає
за необхідне зазначити наступне.

При розгляді справи судом встановлено,
що ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ з 24.11.1982 р., остання
займана посада з 08.07.2010 р. - начальник
лінійного відділу на станції Красний
Лиман УМВС України на Донецькій
залізниці, полковник міліції.

Наказом МВС України №15 о/с від 11.01.2013 р.
позивача звільнено у відставку з ОВС на
підставі п.65 «а» (за віком) Положення
про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Вказаний наказ
реалізовано наказом УМВС України на
Донецькій залізниці від 16.01.2013 за № 30
о/с, в якому зазначено, що ОСОБА_1
звільнено з ОВС з 09.03.2013 р. Наказом УМВС
України на Донецькій залізниці від
09.03.2013 за № 127 о/с внесено зміни до
наказу УМВС від 16.01.2013 за №30 о/с,
зазначено, що датою звільнення ОСОБА_1
вважається 14.03.2013 р.

Вислуга років в ОВС на 14.03.2013 року в
календарному обчисленні складає: 33
роки 09 місяців 14 день, у пільговому
обчисленні: 36 років 09 місяців 14 днів,
для виплати одноразової грошової
допомоги при звільненні: 03 роки 00
місяців 03 дні.

Крім того, наказом №466 о/с від 05.12.2012 р.
позивачу була встановлена премія з
урахуванням особистих показників у
службовій діяльності за листопад 2012
року в розмірі 50 відсотків; наказом №12
о/с від 04.01.2013 р. - за грудень 2012 року в
розмірі 30 відсотків; наказом 61 о/с від
06.02.2013 р. - за січень 2013 року в розмірі 0,5
відсотків; наказом №116 о/с від 04.03.2013 р. -
за лютий 2013 року в розмірі 0,5 відсотків;
наказом №115 о/с від 04.03.2013 р. - за
березень 2013 року в розмірі 0,5 відсотків.

Позивач, не погодивши з наказами УМВС
України на Донецькій залізниці від
16.01.2013 за № 30 о/с та від 09.03.2013 за № 127 о/с,
а також наказами про встановлення
премії за листопад 2012 - березень 2013
року, звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з наступного.

Стосовно позовних вимог щодо
неправомірності прийняття та
скасування наказів УМВС України на
Донецькій залізниці від 16.01.2013 за № 30
о/с та від 09.03.2013 за № 127 о/с, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
міліцію» порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затвердженим постановою КМУ від
29.07.1991 №114.

Отже, як слідує з матеріалів справи
позивач перебував на службі в органах
внутрішніх справ, мав спеціальне
звання полковник міліції та належав до
осіб старшого начальницького складу.

Згідно п.70 Положення, звільнення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу в запас і
відставку провадиться: до полковника
міліції включно - Міністром внутрішніх
справ.

Судом встановлено, що фактично
позивача звільнено наказом МВС України
№15 о/с від 11.01.2013 без зазначення,
зокрема, вислуги років, дати
звільнення, що знайшло своє
відображення в наказі УМВС України на
Донецькій залізниці від 16.01.2013 р. за № 30
о/с.

Також, відповідно до абз. 1 п. 56
Положення, особам середнього, старшого
і вищого начальницького складу,
звільненим із органів внутрішніх справ
за віком, через хворобу, обмежений стан
здоров'я чи скорочення штатів, у році
звільнення, за їх бажанням, надається
чергова відпустка, тривалість якої
визначається відповідно до п. 51 цього
Положення.

З вищевказаного слідує, що при
звільненні працівника міліції за віком
йому надається відпустка лише за його
бажанням, тобто для цього потрібне його
особисте волевиявлення (написання
рапорту та подання його керівництву
Міністерства на розгляд для прийняття
відповідного рішення).

Судом також встановлено, що позивач
скористався правом отримати щорічну
відпустку за рік звільнення 2013 рік у
період з 21.01.2013 по 14.03.2013, що і стало
підставою для прийняття наказу УМВС
України на Донецькій залізниці від
09.03.2013 за № 127 о/с, яким внесено зміни до
наказу УМВС від 16.01.2013 за №30 о/с, а саме
зазначено, що датою звільнення ОСОБА_1
вважається 14.03.2013 р.

Суд зазначає, що нормами діючого
законодавства, яким регламентоване
проходження служби в ОВС, керівництву
не заборонено у разі необхідності
вносити зміни у раніше прийняті накази,
як це мало місце у даних
правовідносинах.

Також суд звертає увагу на те, що накази
УМВС України на Донецькій залізниці
від 16.01.2013 за №30 о/с та від 09.03.2013 за № 127
о/с, жодним чином не суперечать
положенням наказу МВС України №15 о/с
від 11.01.2013 р., не встановлюють інших
підстав звільнення, виплати грошового
забезпечення позивачу в іншому
розмірі, тощо.

Слід також зазначити, що оскаржувані
позивачем накази УМВС України на
Донецькій залізниці від 16.01.2013 за №30 о/с
та від 09.03.2013 за №127 о/с, жодним чином не
погіршують становище позивача, не
впливають на його права чи обов'язки,
тому суд вважає, що позовні вимоги в цій
частині є необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання УМВС України на Донецькій
залізниці нарахувати та доплатити
позивачу премію за листопад 2012 року -
березень 2013 року в розмірі 80% грошового
забезпечення в сумі 8509,49 грн. та
зобов'язання УМВС України на Донецькій
залізниці перерахувати суму
одноразової грошової допомоги при
звільненні з урахуванням розміру
премії 80% та доплатити позивачу 3691,98
грн., суд зазначає наступне.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури та умов ротового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу a
деяких інших осіб» від 07 листопада 2007
року №1294 установлено, що грошове
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
складається з посадового окладу,
окладу за військовим (спеціальним)
званням, щомісячних (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премії) та одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

Виплата грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
здійснюється в порядку, що
затверджується Міністерством
внутрішніх справ (п.2 постанови).

Частиною 2 п.5 постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури та умов ротового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу a
деяких інших осіб» надано право
керівникам державних органів у межах
асигнувань, що виділяються на їх
утримання здійснювати преміювання
військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), осіб рядового і
начальницького складу відповідно до їх
особистого вкладу в загальний
результат служби у межах фонду
преміювання, утвореного у розмірі не
менш як 10 відсотків посадових окладів
та економії фонду грошового
забезпечення;

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 07 листопада 2007
року №1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» та з метою впорядкування
структури та умов грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 31 грудня
2007 року №499 затверджено Інструкцію про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.6 Інструкції
грошове забезпечення осіб рядового
начальницького складу органів
внутрішніх справ виплачується за
місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Пунктом 2.16.1 Інструкції встановлено, що
преміювання осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби у межах
фонду преміювання, утвореного в
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів, та економії фонду
грошового забезпечення; індивідуальні
розміри премії не обмежуються
максимальними розмірами та
встановлюються за рішенням керівника
підрозділу в межах фонду преміювання.

За змістом пунктів 2.16.2 - 2.16.4 Інструкції
преміювання осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до положення про
преміювання, розробленого з метою
визначення порядку матеріального
заохочення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, з урахуванням
специфіки та особливостей виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасності і точності виконання
рішень державних органів та
розпоряджень і вказівок керівників
підрозділів; зменшення розміру премії,
позбавлення її проводяться відповідно
до положення про преміювання; виплата
премії за минулий місяць проводиться в
поточному місяці разом з виплатою
грошового забезпечення.

Згідно з п.2.16.5 Інструкції виплата
премій особам рядового і
начальницького складу, зменшення її
розміру, або позбавлення в повному
розмірі здійснюються за наказами
керівників органів і підрозділів,
закладів та установ Міністерства
внутрішніх справ України; накази про
преміювання осіб рядового і
начальницького складу видаються до
10-го числа кожного місяця на підставі
мотивованих рапортів начальників
структурних підрозділів, погоджених з
фінансовим підрозділом у частині
розміру фонду преміювання; у рапортах з
клопотанням про позбавлення премії чи
зменшення її розмірів зазначаються
конкретні причини, які стали підставою
для цього.

Відповідно до п.3.1 Положення про
преміювання в структурних підрозділах
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Донецькій залізниці
осіб рядового і начальницького складу,
затвердженого наказом Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці №20 від 08.10.2009р.,
за результатами роботи за місяць
розмір премії визначається за такими
показниками: виконання заходів,
передбачених планами роботи
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Донецькій залізниці,
відповідного структурного підрозділу
тощо; виконавська дисципліна
(виконання доручень Президента
України, Верховної Ради України,
Кабінету Міністрів України,
керівництва Міністерства внутрішніх
справ України, Управління та ЛВ);
своєчасність та якість підготовки
довідкових, аналітичних та інших
матеріалів, що стосуються діяльності
органів внутрішніх справ; стан
забезпечення безпеки громадян і
громадського порядку, виявлення,
запобігання, припинення та розкриття
злочинів; службова дисципліна.

Розмір премії визначається за
показниками, зазначеними в підпункті 3.1
Положення, та залежно від особистого
вкладу осіб рядового і начальницького
складу у загальні результати роботи
(п.3.2 Положення).

Аналогічні умови преміювання
встановлені й Положенням про
преміювання осіб рядового і
начальницького складу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці, затвердженим
наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Донецькій
залізниці №73 від 31.01.2013р.

Виходячи з викладених приписів чинного
законодавства, суд зазначає, що
преміювання є виключним правом
начальника органу внутрішніх справи та
застосовоюється до співробітників
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби у межах
фонду преміювання, утвореного у
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів та економії фонду
грошового забезпечення.

Суд зазначає, що премія є додатковим
видом грошового забезпечення, що не має
постійного характеру. Крім того, суд
зазначає, що чинне законодавство не
містить порядку розрахунку розміру
премії (залежно від посади, вислуги
років, спеціального звання, тощо),
оскільки виплачується за рішенням
керівника щодо кожного окремого
співробітника ОВС та виключно в межах
фонду преміювання.

Також суд зазначає, що визначення
розміру премії, як такого, для
працівників відповідних підрозділів
органів внутрішніх справ залежить від
фонду преміювання та економії фонду
грошового забезпечення у відповідному
періоді, а зменшення ж її розміру
конкретному працівникові здійснюється
лише у разі допущення останнім у
відповідному періоді невиконання або
неналежного виконання покладених на
нього посадових обов'язків тощо й про
це має бути виданий відповідний наказ
із зазначенням конкретних підстав.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що наказами №466 о/с від
05.12.2012 р. №12 о/с від 04.01.2013 р., №61 о/с від
06.02.2013 р., №116 о/с від 04.03.2013 р, №115 о/с від
04.03.2013 р. позивачу у встановленому
законодавством порядку було
встановлено премії з урахуванням
особистих показників у службовій
діяльності за листопад 2012 - березень 2013
року.

Позивач же необґрунтовано вважає, що
йому було занижено розмір премії за
вказаний період, проте, матеріали
справи не містять наказів, у
відповідності до п.2.16.5 Інструкції,
якими б позивачу було зменшено раніше
визначений наказом розмір премії за
відповідний період.

Також, позивач в позовній заяві
зазначає, що відповідачем - 1
неправомірно зменшено щомісячний
розмір премії за період листопад 2012 -
березень 2013 року з 80% від посадового
окладу, разом з тим, позивач не вказує
чому саме він вважає, що УМВС України на
Донецькій залізниці повинно було
виплачувати за вказаний період премію
саме в розмірі 80 %. А посилання позивача
на те, що оскільки йому за жовтень 2012
року премія виплачувалась в розмірі 80 %,
то відповідно вказана премія повинна
була бути призначена за період
листопад 2012 - березень 2013 року не
відповідає приписам чинного
законодавства.

Стосовно посилань позивача на
неправомірність зазначення в наказах
№466 о/с від 05.12.2012 р. та №12 о/с від 04.01.2013
р., суворої догани №541 від 29.11.2011 р., суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України особа рядового або
начальницького складу вважається
такою, яка не має дисциплінарного
стягнення, якщо її заохочено шляхом
дострокового зняття дисциплінарного
стягнення, нагороджено державною
нагородою чи відзнакою Президента
України або минув рік з дня накладення
дисциплінарного стягнення.

З послужного списку ОСОБА_1 судом
встановлено, що 29.11.2011 р. наказом УМВС
України на Донецькій залізниці №541
позивачу оголошена сувора догана, яка
не була знята достроково (а.с. 63, т.1), а
отже суд дійшов висновку, що відповідач
мав право зазначати в спірних наказах
про вищевказане дисциплінарне
стягнення, оскільки воно не було знято
у передбаченому законодавством
порядку на момент прийняття наказів
про становлення премій за листопад та
грудень 2013 року.

Стосовно посилань позивача на те, що
він в період з 04.12.2012 по 29.12.2012 перебував
на лікуванні, а тому за ним повинно було
зберігатися грошове забезпечення в
розмірі передбаченому за попередній
місяць, суд зазначає наступне.

Позивачем на підтвердження
перебування на лікуванні до матеріалів
справи надано листки непрацездатності
(а.с. 14-16, т.1), разом з тим позивачем до
матеріалів справи не надано доказів
подання вказаних листів
непрацездатності до УМВС України на
Донецькій залізниці.

Крім того, в матеріалах справи
міститься відповідь начальника УМВС
України на Донецькій залізниці
генерал-майора міліції Просолова О.А.,
відповідно до якої в період з 04.12.2012 по
29.12.2012 відпустка ОСОБА_1 не надавалась
та відомостей про тимчасову
непрацездатність до відділу кадрового
забезпечення УМВС України на Донецькій
залізниці не надходили, на
підтвердження вказаної відповіді
надано копії стройових записок виходу
на службу особового складу ЛВ на ст.
Красний Лиман за грудень 2012 - січень 2013
року (а.с. 103-114, т.1).

Також, ані позивачем, ані відповідачем
не надано до суду доказів (наказів) про
покладення обов'язків начальника
лінійного відділу на станції Красний
Лиман УМВС України на Донецькій
залізниці, в період з 04.12.2012 по 29.12.2012, у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю
ОСОБА_1 на інших співробітників
лінійного відділу.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що УМВС України на Донецькій
залізниці правомірно прийнято накази
№466 о/с від 05.12.2012 р. №12 о/с від 04.01.2013 р.,
№61 о/с від 06.02.2013 р., №116 о/с від 04.03.2013 р,
№115 о/с від 04.03.2013 р., а отже відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання УМВС
України на Донецькій залізниці
нарахувати та доплатити позивачу
премію за листопад 2012 року - березень 2013
року в розмірі 80% грошового
забезпечення в сумі 8509,49 грн. та
зобов'язання УМВС України на Донецькій
залізниці перерахувати суму
одноразової грошової допомоги при
звільненні з урахуванням розміру
премії 80% та доплатити позивачу 3691,98
грн.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
скасування наказів УМВС України на
Донецькій залізниці від 16.01.2013 за №30 о/с
та від 09.03.2013 за №127 о/с, зобов'язання
УМВС України на Донецькій залізниці
нарахувати та доплатити позивачу
премію за листопад 2012 року - березень 2013
року в розмірі 80% грошового
забезпечення в сумі 8509,49 грн. та
зобов'язання УМВС України на Донецькій
залізниці перерахувати суму
одноразової грошової допомоги при
звільненні з урахуванням розміру
премії 80% та доплатити позивачу 3691,98
грн., то суд приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог про
стягнення з УМВС України на Донецькій
залізниці моральної шкоди в розмірі
5572,00 грн., та відсутності підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем доведено правомірність
прийнятих рішень.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій,
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, серед іншого, чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. При
розгляді справи встановлено, що
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

А відтак, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Шара