Справа № 2а-1122/10
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/800/13370/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В. Ліпського Д.В.,розглянувши
в порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
про перерахунок та стягнення суми
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,

за касаційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року,

встановив:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
(далі - Управління соцзахисту) про
визнання неправомірними дій по
нарахуванню і виплаті сум допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, стягнення
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 22.04.2009 р. по 19.07.2010 р. в
сумі 8680 грн, зобов'язання призначити і
виплачувати відповідно до статті 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років до
закінчення строку передбаченої
законом виплати, а саме: з 19.07.2010 р. по
22.04.2012 р.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 1 грудня 2010 року відмовлено в
поновленні строку звернення до суду та
в задоволенні позову в повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року скасовано постанову суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії Управління
соцзахисту щодо відмови перерахувати і
виплатити ОСОБА_4 державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку; зобов'язано
Управління соцзахисту здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_4 державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 21.04.2010
р. по 22.04.2012 р. відповідно до статті 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", з урахуванням проведених
виплат. Позовні вимоги за період з
22.04.2009 р. по 20.04.2010 р. залишено без
розгляду.

У касаційній скарзі Управління
соцзахисту просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції та ухвалити
нове рішення - про відмову в
задоволенні позову. Посилається на те,
що апеляційний суд порушив норми
матеріального права і не врахував
перебування позивача з липня 2010 року на
обліку в Управлінні соцзахисту в
Малиновському районі м. Одеси у зв'язку
зі зміною місця проживання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради як
особа, застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, та
отримує допомогу по догляду за дитиною
з 2009 року щомісяця в розмірі 130 грн, що
підтверджується наданою відповідачем
довідкою від липня 2010 року № 1134.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Управління соцзахисту правомірно
виплачувало позивачу допомогу по
догляду за дитиною у 2009-2010 роках в
розмірі 130 грн, що відповідає
положенням законів України про
Державний бюджет України на 2009, 2010 роки
і постанові Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 р. № 1751 "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми".

Натомість суд апеляційної інстанції,
задовольнивши позов в межах строку
звернення до суду, дійшов висновку, що у
спірний період (з квітня 2010 року по
квітень 2012 року) позивачу, як
застрахованій особі, допомога по
догляду за дитиною мала надаватись
відповідно до статті 43 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Вказаний висновок апеляційного суду, з
яким погоджується колегія суддів,
ґрунтується на тому, що з часу визнання
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008
неконституційними змін, внесених
підпунктом 12 пункту 25 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", щодо
виключення статей 40-44 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", ці положення Закону
відновили свою дію. Статтею 45 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" повноваження визначати
розмір і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною делеговано Кабінету
Міністрів України, проте Уряд не
прийняв нормативно-правового акта на
виконання даного положення Закону, а
прийнята ним раніше постанова від
27.12.2001 р. № 1751 не може застосуватись,
оскільки видана на виконання Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми". У 2011-2012 роках виплату допомоги
в розмірах, передбачених Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", не було обмежено.

Аналогічна правова позиція висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України, зокрема у постановах від
25 грудня 2012 року (справа № 21-410а12), від 22
квітня 2014 року (справа № 21-73а14).

Доводи відповідача про зміну місця
проживання ОСОБА_4 з липня 2010 року не
були заявлені ним ні в суді першої, ні
апеляційної інстанції, тому в силу
частини першої статті 220 КАС України не
можуть досліджуватись судом
касаційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції повно і
всебічно встановив обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.