Справа № 826/14555/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді Мазур
А.С., суддів: Бояринцевої М.А., Кротюка
О.В., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 доГолови Державної
фіскальної служби України Білоуса
Ігоря Олеговича провизнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії,В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до Голови
Державної фіскальної служби України
Білоуса І.О., в якому просить суд:
визнати протиправними дії Голови ДФС
України Білоуса І.О., які виявилися у
розгляді скарги ОСОБА_1 від 20.08.2014 року
без його присутності; зобов'язати
Голову ДФС України Білоуса І.О.
розглянути скаргу ОСОБА_1 від 20.08.2014
року у його присутності; зобов'язати
Голову ДФС України Білоуса І.О. вжити
заходи з недопущення у майбутньому
порушень Закону України «Про звернення
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 02.02.2014 року та
24.04.2014 року направив до Міністерства
доходів і зборів України звернення з
метою з'ясування правомірності
використання підприємцями для
отримання коштів особистий
спеціальний платіжний засіб фізичних
осіб як його поповнення, або поштовий
переказ. Листами від 11.02.2014 року №
3492/7/99-99-17-03-03-14 та 08.05.2014 року №
зборів України направило зазначені
звернення до Головного управління
Міндоходів у м. Києві. Вказує, що так як
відповіді Головного управління
Міндоходів у м. Києві були неповними,
він 20.08.2014 року подав до Державної
фіскальної служби України скаргу, яка
містила прохання запросити заявника на
розгляд звернення. Зазначає, що
Державна фіскальна служба України
листом від 15.09.2014 року № 1590/К/99-99-17-02-03-14,
за підписом Голови ДФС України, надала
неповну відповідь на скаргу, окрім
того, розгляд скарги проводився без
його присутності. Позивач вважає
зазначене порушенням свого права,
встановленого ст. 18 Закону України «Про
звернення громадян», у зв'язку з чим
просив задовольнити позов у повному
У судовому засіданні 06.11.2014 року
розгляд справи було відкладено,
оскільки довіреність надана суду
представником ДФС України видана для
представництва інтересів саме ДФС
України, а не Голови ДФС України
Білоуса І.О, який є відповідачем по
справі.
25.11.2014 року колегія суддів,
ознайомившись із довіреністю
представника ДФС України, визнала
представника відповідача неналежним
представником з причин відсутності
повноважень представляти інтереси
Голови ДФС України Білоуса І.О.
Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС
України, в судовому засіданні 25.11.2014
року суд ухвалив про розгляд справи в
порядку письмового провадження та
надав час до 28.11.2014 року для подачі
Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначив, що позивачу надана відповідь,
в якій надано роз'яснення з поставлених
у зверненні питань. Також, відповідач
наголошував, що Інструкцією про
порядок розгляду звернень та
особистого прийому громадян в органах
державної податкової служби
регляментовано порядок та умови
проведення особистого прийому
громадян посадовими особами ДФС
України, зокрема Головою ДФС, однак
позивач не скористався правом запису
на особистий прийом до Голови ДФС, а
тому дії відповідача є правомірними.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
усі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 направив до Міністерства
доходів і зборів України листи від
02.02.2014 року та 24.04.2014 року, в яких просив
надати роз'яснення з наступних питань:
чи може здійснюватися продаж товарів і
надання послуг з перерахуванням коштів
за них не на поточний рахунок
підприємства в банку, а на особистий
спеціальний платіжний засіб фізичних
осіб як його поповнення іншими
фізичними особами; якщо ні, то яке
покарання передбачено за такі дії та
чим це регламентовано; чи підпадають
дії з перераховування коштів на
особистий спеціальний платіжний засіб
фізичних осіб як його поповнення
іншими фізичними особами під п. 168.2.1. ПК
України; якщо так, то які податки і у
якому розмірі має сплатити платник
податку, який отримує кошти на
особистий спеціальний платіжний засіб
від інших фізичних осіб та чим це
Листами від 11.02.2014 року № 3492/7/99-99-17-03-03-14
Міністерство доходів і зборів України
надіслало на розгляд звернення ОСОБА_1
від 02.02.2014 року та 24.04.2014 року до
Головного управління Міндоходів у м.
Однак, оскільки відповіді Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
06.03.2014 року № 482 та 29.05.2014 року №
1134/К/26-15-17-01-10, на думку позивача, були
неповними, він 20.08.2014 року подав скаргу
до ДФС України. Зазначена скарга
містила прохання роз'яснити питання, що
стосуються правомірності використання
підприємствами для отримання коштів на
особистий спеціальний платіжний засіб
фізичних осіб як його поповнення або
Разом з тим, ОСОБА_1 зазначив у своїй
скарзі, що з подібними зверненнями вже
звертався до Міністерства доходів і
зборів України, які були направлені до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві. Крім того, в ній вказав, що
звернення були розглянуті поверхнево,
не по суті поставлених питань та із
застосуванням нормативних актів, які
втратили чинність.У вказаному
зверненні було викладене прохання
позивача запросити його на розгляд
З наявних матеріалів справи та
пояснень позивача убачається, що ДФС
України за результатами розгляду
скарги позивача, листом від 15.09.2014 року
№ 1590/К/99-99-17-02-03-14, за підписом Голови ДФС
України, надано відповідь, у якій
містились роз'яснення з питань,
наведених у зверненні, та повідомлено
про надання доручення територіальним
органам ДФС щодо здійснення
податкового контролю стосовно
вказаної в зверненні категорії осіб,
однак позивача до розгляду
вищезазначеної скарги запрошено не
Вважаючи вказані дії відповідача
протиправними, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.
Колегія суддів зазначає, що Законом
України «Про звернення громадян»
регулюються питання практичної
реалізації громадянами України
наданого їм Конституцією України права
вносити в органи державної влади,
об'єднання громадян відповідно до їх
статуту пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів. Закон
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян», громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.
Згідно зі ст. 3 вищезазначеного Закону,
скарга - це звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про звернення громадян» у зверненні
має бути зазначено прізвище, ім'я, по
батькові, місце проживання
громадянина, викладено суть порушеного
питання, зауваження, пропозиції, заяви
чи скарги, прохання чи вимоги.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено, що
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 18 цього ж Закону визначено, що
громадянин, який звернувся із заявою чи
скаргою до органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, посадових
осіб, має право, зокрема, особисто
викласти аргументи особі, що
перевіряла заяву чи скаргу, та брати
участь у перевірці поданої скарги чи
заяви та бути присутнім при розгляді
Під час розгляду справи, ОСОБА_1 не
заперечував факту того, що на звернення
від 20.08.2014 року отримав лист від
відповідача, однак зазначив, що
відповідь надана не по суті
поставлених питань та без присутності
Крім того, одним із завдань
контролюючих органів, згідно з
положеннями п.п. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14, ст. 52 ПК
України, є надання податкових
консультацій, що полягають у допомозі
конкретному платнику податків щодо
практичного використання конкретної
норми закону або нормативно-правового
акта з питань адміністрування податків
чи зборів, контроль за справлянням яких
покладено на такий контролюючий орган.
Згідно з п. 1 розділу IV Інструкції про
порядок розгляду звернень та
особистого прийому громадян в органах
державної податкової служби,
затвердженої Наказом Державної
податкової адміністрації України від
18.06.2008 року № 395, звернення громадян,
оформлені належним чином і подані в
установленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду з
урахуванням положень Інструкції про
порядок обліку, зберігання і
використання документів, справ, видань
та інших матеріальних носіїв
інформації, які містять конфіденційну
інформацію, що є власністю держави,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 27.11.1998 року № 1893.
Відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції
про порядок розгляду звернень та
особистого прийому громадян в органах
державної податкової служби, керівники
та посадові особи органів ДПС, які
мають право приймати рішення, що
входять до їх компетенції, проводять
особистий прийом громадян в органах
ДПС, а також за місцем їх роботи і
Згідно з п. 11, 12 зазначеного вище
розділу, попередній запис на особистий
прийом до керівників органів ДПС, їхніх
перших заступників і заступників,
керівників структурних підрозділів є
обов'язковим. Попередній запис на
особистий прийом до керівників органів
ДПС, їхніх перших заступників і
заступників, керівників структурних
підрозділів закінчується не пізніше
ніж за п'ять робочих днів до
календарної дати прийому.
Представник відповідача суду пояснила,
що ОСОБА_1 не скористався належним
чином своїм правом запису на особистий
прийом до Голови ДФС України, яке
передбачене Інструкцією про порядок
розгляду звернень та особистого
прийому громадян в органах державної
податкової служби. Крім того, звернення
позивача розглянуто у відповідності до
розділу IV Інструкції про порядок
розгляду звернень та особистого
прийому громадян в органах державної
Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідачем у
відповідності до чинного
законодавства надано податкову
консультацію з приводу усіх
поставлених питань позивача. Стосовно
порушення Головою ДФС України Білоусом
І.О., на думку позивача, вимог Закону
України «Про звернення громадян», а
саме: розгляд скарги без присутності
заявника, колегія суддів вважає, що так
як позивач звернувся до ДФС України не
з вимогою про поновлення прав чи захист
законних інтересів, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, а з проханням роз'яснити
викладені питання, то відповідачем
правомірно було надано податкову
консультацію із зазначених питань, а
присутність особи під надання
податкової консультації не була
Разом з тим, слід зазначити, що і на
даний час ОСОБА_1 не позбавлений права
запису на особистий прийом до Голови
ДФС України з урахуванням положень
Інструкції про порядок розгляду
звернень та особистого прийому
громадян в органах державної
Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Голови ДФС України
Білоуса І.О. вжити заходи з недопущення
у майбутньому порушень Закону України
«Про звернення громадян», то колегія
суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 6 КАС України,
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
До адміністративного суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється,
водночас відповідно до зазначеної вище
норми право особи на звернення до
адміністративного суду обумовлено
суб'єктивним уявленням особи про те, що
її право чи законний інтерес потребує
захисту, однак обов'язковою умовою
здійснення такого захисту судом є
наявність відповідного порушення
права або законного інтересу на момент
звернення до суду. Тобто, неодмінною
ознакою порушення права особи є
реальний, фактичний характер порушення
права, а не умовний, тобто той, що може
виникнути в майбутньому.
Характер відносин між сторонами, що
можуть мати місце в майбутньому не може
досліджуватися під час судового
розгляду даної справи.
Крім того, у правовідносинах, що
виникли між сторонами, з приводу яких
виник спір, неможливо захистити
порушене право позивача шляхом
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення дій, адже розгляд заяви
відповідно до вимог закону потребує
вчинення відповідачем активних дій.
Крім того, рішення суду ґрунтується на
чинному правовому регулюванні і не
може впливати на майбутні зміни у
правовому регулюванні певних
суспільних відносин.
Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Таким чином, з'ясувавши фактичні
обставини справи та проаналізувавши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що Головою Державної
фіскальної служби України Білоусом І.О.
не вчинено протиправних дій чи
бездіяльності щодо порушення прав та
свобод позивача, а тому позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС
України, адміністративний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Голови
Державної фіскальної служби України
Білоуса Ігоря Олеговича про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії відмовити.
Постанова набирає законної сили у
відповідності зі ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
А.С. Мазур

Судді:
М.А. Бояринцева

О.В. Кротюк