Справа № 265/3879/14-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 р.Справа № 265/3879/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 17.07.2014р. по справі №
265/3879/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області

про визнання протиправними дій щодо
неврахування стажу роботи,

ВСТАНОВИЛА:

18 червня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя (надалі - УПФ України) про
визнання протиправними дій щодо
неврахування стажу роботи в період з 01
серпня 1983 року по 31 січня 1989 року період
відбуття покарання у вигляді
позбавлення волі та зобов'язання
зарахувати вказаний період до
загального трудового стажу та
здійснити відповідний перерахунок
пенсії з 01 січня 2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач ОСОБА_1 зазначив, що 02 грудня 2010
року йому призначена пенсія по віку зі
зниженням пенсійного віку за Списком №
1 відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та він
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію. 12 серпня 2013 року він
звернувся з заявою до відповідача про
перерахунок його пенсії з врахуванням
стажу роботи в період з 01 серпня 1983 року
по 31 січня 1989 року в період відбуття
покарання у вигляді позбавлення волі,
на підтвердження чого надав довідку
про відбуття покарання у вигляді
позбавлення волі в Холодногірській
колонії № 128 за № 9/3120 від 15 квітня 2013
року та довідку про заробіток № 3/9/3120
від 15 квітня 2013 року. Рішенням
відповідача № 3753 йому було відмовлено
в перерахунку пенсії з врахуванням
стажу роботи в період з 01 серпня 1983 року
по 31 січня 1989 року в період відбуття
покарання у вигляді позбавлення волі
на підставі ст.. 56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» у зв'язку з
відсутністю даних про сплату страхових
внесків. Оскільки, законодавство, що
діяло на момент відбування ним
покарання у виправній колонії не
передбачало сплату страхових внесків
до пенсійного фонду, вважає, що
зазначений період роботи помилково не
був включений відповідачем УПФ України
до його страхового стажу. Посилаючись,
зокрема на ч.3 ст.24 Закону України
просив суд визнати протиправними дії
щодо неврахування стажу роботи в
період з 01 серпня 1983 року по 31 січня 1989
року в період відбуття покарання у
вигляді позбавлення волі та
зобов'язання зарахувати вказаний
період до загального трудового стажу
та здійснити відповідний перерахунок
пенсії з 01 січня 2014 року.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 17.07.2014
року у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя Донецької
області про визнання протиправними дій
щодо неврахування стажу роботи в
період з 01 серпня 1983 року по 31 січня 1989
року період відбуття покарання у
вигляді позбавлення волі та
зобов'язання зарахувати вказаний
період до загального трудового стажу
та здійснити відповідний перерахунок
пенсії з 01 січня 2014 року відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, в апеляційній скарзі
вказує, що рішення суду першої
інстанції є незаконним та винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 17.07.2014
року та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином.

Начальник управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя Донецької області
подав письмове заперечення, в якому
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 17.07.2014 року без змін.
Крім того, від начальника управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі їх представника.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які приймають участь у
справі, фіксування судового засідання
по справі за допомогою
звукозаписувального пристрою згідно
ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги є необґрунтованими,
недоведеними, а тому не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позову, виходячи
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що 02 грудня 2010 року ОСОБА_1
призначена пенсія за віком зі
зниженням пенсійного віку за Списком №
1 відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та він
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області та отримує
пенсію.

Як вбачається з рішення № 3753 від 14
серпня 2013 року позивачу відмовлено в
зарахуванні в стаж роботи період
відбуття покарання у вигляді
позбавлення волі з 01 серпня 1983 року по 31
січня 1989 року в Холодногірській
виправній колонії з тих підстав, що
довідці про період перебування
позивача ОСОБА_1 в місцях позбавлення
волі, відсутнє підтвердження сплати
страхових внесків до Пенсійного фонду
України.

Положеннями ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.50 Виправно-трудового
кодексу України (в редакції, що діяла на
час відбування покарання), час роботи
засуджених у період відбування ними
покарання у вигляді позбавлення волі
до трудового стажу не зараховується,
крім випадків, спеціально передбачених
у законі. Саме ця норма є раніше діючим
законодавством, що підлягає
застосуванню до спірних відносин.

Відповідно до п.а ч.3 ст.56 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 5
листопада 1991 року, до стажу роботи
зокрема зараховується будь-яка інша
робота, на якій працівник підлягав
державному соціальному страхуванню,
або за умови сплати страхових внесків,
період одержання допомоги по
безробіттю, а також робота в'язнів і
робота за угодами цивільно-правового
характеру за умови сплати страхових
внесків. Ця норма набрала чинності з 01
січня 1992 року, внаслідок чого вимоги до
сплати страхових внесків є
обґрунтованими за період з 1 січня 1992
року .

Доказів того, що період відбування
позивачем ОСОБА_1 покарання в
Холодногірській колонії № 128 з 01 серпня
1983 року по 31 січня 1989 рік був
зарахований до трудового стажу у
спеціально передбаченому законом
випадку суду не надано.

Натомість, в матеріалах справи є
довідка, надана Холодногірською
виправною колонією управління
державної пенітенціарної служби
України в Харківській області №3/9/3120
від 15.04.2013 року, у якій зазначено, що
відрахування в Пенсійний фонд України
та інші фонди соціального страхування
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не
проводилися.

У Законі СРСР «Про пенсійне
забезпечення громадян в СРСР» та
Законі СРСР «Про державні пенсії»
також не було передбачено, час роботи
засуджених у період відбування ними
покарання у вигляді позбавлення волі
зараховується до трудового стажу.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
позивача ОСОБА_1 про зарахування та
включення до стажу його роботи період
відбування ним покарання у
Холодногірській колонії № 128 з 01 серпня
1983 року по 31 січня 1989 рік є
безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
адміністративного позову та зазначає,
що доводи апеляційної скарги не
впливають на правомірність висновків
суду. Підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 17.07.2014р.
по справі № 265/3879/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров
А.М.Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г.
Тацій Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 19.12.2014 р.