Справа № 0670/1853/12
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/46860/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Бутенка В.І.,

Олексієнка
М.М.,

провівши у порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області про скасування розпорядження,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Новогуйвинської
селищної ради Житомирського району
Житомирської області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 червня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправним та скасувати
розпорядження Голови Новогуйвинської
селищної ради Житомирського району
Житомирської області (далі -
Новогуйвинська селищна рада) від 14
лютого 2012 року № 8 про звільнення
його з посади Першого заступника
селищного голови з питань економіки та
житлово-комунального господарства
Новогуйвинської селищної ради,
поновити його на цій посаді та стягнути
з Новогуйвинської селищної ради на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з дати звільнення
по дату поновлення на посаді.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 квітня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано
розпорядження Голови Новогуйвинської
селищної ради від 14 лютого 2012 року № 8
про звільнення ОСОБА_4; поновлено його
на посаді Першого заступника селищного
голови з питань економіки та
житлово-комунального господарства
Новогуйвинської селищної ради з 14
лютого 2012 року та зобов'язано
Новогуйвинську селищну раду
нарахувати та виплатити йому середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 15
лютого 2012 року по 11 квітня 2012 року
включно, а в частині поновлення на
посаді та виплати середнього заробітку
за вимушений прогул за один місяць цю
постанову допущено до негайного
виконання.

В обґрунтування касаційної скарги
Новогуйвинська селищна рада
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим ставить питання про
скасування прийнятих ними рішень та
ухвалення нової постанови про відмову
в задоволенні позову.

В своєму запереченні на касаційну
скаргу ОСОБА_4 зазначає, що суди першої
та апеляційної інстанцій ухвалили
законні та обґрунтовані рішення, а тому
підстави для їх скасування відсутні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивач прогулу без поважних
причин, у розумінні пункту 4 частини
першої статті 40 Кодексу законів про
працю України від 10 грудня 1971 року №
322-VIII (далі - КЗпП), не вчиняв, а тому не
може бути звільнений з цієї підстави.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів.

За перевіркою матеріалів справи,
ОСОБА_4 з 2004 року займав посаду Першого
заступника селищного голови з питань
економіки та житлово-комунального
господарства Новогуйвинської селищної
ради.

3 січня 2012 року розпорядженням Голови
Новогуйвинської селищної ради від 19
грудня 2011 року № 90 його звільнено за
одноразове грубе порушення трудових
обов'язків.

З 30 грудня 2011 року по 13 січня 2012 року
ОСОБА_4 перебував на лікарняному, тому
розпорядженням Голови Новогуйвинської
селищної ради від 17 лютого 2012 року № 2
дату його звільнення - 3 січня 2012 року
змінено на 16 січня 2012 року.

Зазначене розпорядження про
звільнення ОСОБА_4 оскаржив у судовому
порядку.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 13 лютого 2012
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Житомирської
області від 20 березня 2012 року ОСОБА_4
поновлено на посаді Першого заступника
селищного голови з питань економіки та
житлово-комунального господарства
Новогуйвинської селищної ради з 13
лютого 2012 року та стягнуто на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 16 січня 2012 року по
13 лютого 2012 року.

14 лютого 2012 року, на виконання рішення
суду, ОСОБА_4 поновлено на роботі, та
цього ж дня звільнено вдруге уже за
прогул без поважних причин 16 січня 2012
року.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 40 КЗпП, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його дії може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

Пленум Верховного Суду України у своїй
постанові від 6 листопада 1992 року № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» роз'яснив, що саме слід
розуміти під поняттям «прогул без
поважних причин», який тягне за собою
застосування пункту 4 частини першої
статті 40 КЗпП, зокрема, таким є,
наприклад, поміщення до
медвитверезника, самовільне
використання без погодження з
власником або уповноваженим ним
органом днів відгулів, чергової
відпустки, залишення роботи до
закінчення строку трудового договору
чи строку, який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального

учбового закладу, тощо.

Оскільки дату першого звільнення 3
січня відповідач змінив на 16
січня 2012 року лише 17 січня 2012 року,
ОСОБА_4 не знав і не міг знати, що 16 січня
2012 року є для нього робочим днем,
вважаючи, що перебуває у вимушеному
прогулі саме з 3 січня 2012 року.

Тож, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про поважність причин
відсутності ОСОБА_4 на роботі 16
січня 2012 року, а, отже, звільнення його
на підставі пункту 4 частини першої
статті 40 КЗпП, за прогул, є
протиправним.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін,
оскільки вони прийняті з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, а доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують.

За таких обставин, керуючись статтями
220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Новогуйвинської
селищної ради Житомирського району
Житомирської області відхилити, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 червня 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф.Весельська

В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко