Справа № 810/5737/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/5737/13-а(у 2-х томах) Головуючий
у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свято
світ" до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Київської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
визнання незаконними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю " Свято світ"
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області, в якому просив визнати
незаконними дії відповідача та
скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Києво-Святошинському районі Київської
області ДПС № від 28.09.2012р.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року адміністративний позов
задоволено частково.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області Державної податкової служби
№ від 28.09.2012р.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ТОВ «Свято світ» є юридичною особою, що
зареєстрована 11.09.2008
Києво-Святошинською РДА Київської
області, як платник податків перебуває
на обліку в ДПІ у Києво-Святошинському
районі Київської області ДПС. Позивач
також зареєстрований як платник
податку на додану вартість.

Основними видами діяльності позивача
є: неспеціалізована оптова торгівля;
роздрібна торгівля іншими невживаними
товарами в спеціалізованих магазинах;
роздрібна торгівля з лотків і на ринках
іншими товарами; інші види роздрібної
торгівлі поза магазинами.

У вересні 2012 року посадовими особами
ДПІ у Києво-Святошинському районі
Київської області ДПС проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань законності
формування податкового кредиту та
валових витрат по взаємовідносинах з
ТОВ «Телерадіокомпанія
«Реклама-Дизайн» та ТОВ «НВО «Мета» за
період з 01.01.2009 по 01.07.2012 , за
результатами якої складено акт
перевірки від 14.09.2012 N 324/22-01/36106449 (далі -
Акт перевірки).

Внаслідок перевірки посадові особи
податкового органу дійшли висновку про
порушення позивачем
пунктів198.3,198.6статті 198, пункту
201.6статті 201 ПК України, в результаті
чого позивачем занижено податковий
кредит в сумі 59 833,33 грн.

Висновки податкового органу
пов'язуються з оцінкою господарських
операцій позивача, які здійснювалися
ним на підставі договорів, укладених
між позивачем та його контрагентами -
ТОВ «Телерадіокомпанія
«Реклама-Дизайн» та ТОВ «НВО «Мета»
щодо надання послуг з організації
трансляції рекламних матеріалів на
регіональних телерадіокомпаніях
України. На думку податкового органу,
правочини укладені між позивачем і
контрагентами з метою незаконного
отримання податкової вигоди та
мінімізації податкових зобов'язань, що
суперечить інтересам держави і
суспільства, є нікчемними.

На підтвердження відсутності факту
надання послуг за укладеними
правочинами посадові особи
податкового органу посилались на
постанову, прийняту старшим слідчим
ОВС СУ ДПС у м. Києві, про порушення
кримінальної справи N 54-3414/1 за фактом
фіктивного підприємства шляхом
створення (придбання) ОСОБА_2 з іншими
невстановленими слідством особами
підприємств, до яких слідчий також
відніс і контрагентів позивача.

За результатами перевірки та на
підставі висновків Акта перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 28.09.2012 N ,
згідно з яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість по
вітчизняних товарах на загальну суму
63751,00 грн., з яких: 59833,00 грн. - за основним
платежем; 3918,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням позивач
оскаржив його до суду.

Як установлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
у червні 2011 року між позивачем
(замовник) і ТОВ «Телерадіокомпанія
«Реклама-Дизайн» (виконавець) було
укладено договір від 01.06.2011 N 7, згідно з
яким виконавець зобов'язувався за
плату здійснити комплекс заходів по
організації трансляції рекламних
матеріалів замовника на регіональних
телерадіокомпаніях України згідно з
сіткою та завданням на трансляцію
рекламних матеріалів.

Загальна вартість послуг за вказаним
договором становить 186000,00 грн., у тому
числі ПДВ - 31000,00 грн.

Факт надання послуг підтверджується
актами виконаних робіт (наданих послуг)
від 30.06.2011 N 1 та від 22.07.2011 N 4, а також
іншими доказами: завданнями від 01.06.2011 N
1 та N 2 на виконання організації
трансляції рекламних матеріалів
позивача програмою «Соган-TV» у термін з
01.06.2011 по 31.06.2011 та з 01.07.2011 по 22.07.2011;
звітами від 01.06.2011 про виконання
організації трансляції рекламних
матеріалів позивача на регіональному
телебаченні України у червні та липні
2011 року, що містять основні показники
трансляції рекламних матеріалів
(хронометраж відео сюжету), розрахунки
вартісних показників трансляції
рекламних матеріалів, монтажні листи
програми «Соган-TV», переліки ТРК в
ефірі яких проводилась трансляція
телепрограм «Соган-TV» (Хмельницька
область, Сумська область, Донецька
область тощо), графіки виходу програм
«Соган-TV» на телеканалі (дата/час
трансляції, дата/час повтору, кількість
виходів програми), ефірні довідки. Крім
того, представник позивача надав суду
диск, що містить рекламний ролик
продукції позивача, який був оглянутий
судом під час судового засідання.

В оплату за надані послуги позивач на
підставі рахунків від 01.06.2011 N 1/0106-01 та
від 05.07.2011 N 0507-01 перерахував на
банківський рахунок ТОВ
«Телерадіокомпанія «Реклама-Дизайн»
кошти в сумі 186000,00 грн., у тому числі ПДВ
- 31000,00 грн. Факт перерахування коштів
підтверджується дослідженими у
судовому засіданні копіями
банківських виписок, що містяться в
матеріалах справи.

На підтвердження розрахунків між
сторонами та сплати сум податку на
додану вартість у складі ціни послуг за
вказаними господарськими операціями
позивач отримав від ТОВ
«Телерадіокомпанія «Реклама-Дизайн»
дві податкові накладні від 01.06.2011 N 1 та
від 05.07.2011 N 4 на загальну суму 186000,00 грн.,
у тому числі ПДВ - 31000,00 грн. Вказану суму
податку на додану вартість позивач
включив до складу податкового кредиту
за відповідні податкові (звітні)
періоди, відобразив у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість та реєстрі отриманих
податкових накладних.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців ТОВ
«Телерадіокомпанія «Реклама-Дизайн» є
юридичною особою, що зареєстрована
26.01.2011 Дніпровською районною в місті
Києві державної адміністрацією, стан
юридичної особи - зареєстрована.
Основним видом діяльності є: рекламна
діяльність.

Також у ході розгляду справи
установлено, що у лютому 2011 року між ТОВ
«Свято світ» (замовник) і ТОВ «НВО
«Мета» (виконавець) укладено договір
від 01.02.2011 N 01/02/11, згідно з яким
виконавець зобов'язувався за плату
здійснити комплекс заходів по
організації трансляції рекламних
матеріалів замовника на регіональних
телерадіокомпаніях України згідно
сітки та завдання на трансляцію
рекламних матеріалів.

Загальна вартість послуг за вказаним
договором становить 173000,00 грн., у тому
числі ПДВ - 28833,33 грн.

Факт надання послуг підтверджується
актами виконаних робіт (наданих послуг)
від 28.02.2011 N 1, від 31.03.2011 N 2 та від 30.04.2011 N 3,
а також іншими доказами: завданнями від
01.02.2011 N 1, N 2, N 3 на виконання організації
трансляції рекламних матеріалів
позивача програмою «Соган-TV» у термін з
01.02.2011 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 31.03.2011 та з
01.04.2011 по 30.04.2011; звітами від 01.02.2011 про
виконання організації трансляції
рекламних матеріалів позивача на
регіональному телебаченні України у
лютому, березні та квітні 2011 року, що
містять основні показники трансляції
рекламних матеріалів (хронометраж
відео сюжету), розрахунки вартісних
показників трансляції рекламних
матеріалів, монтажні листи програми
«Соган-TV», переліки ТРК в ефірі яких
проводилась трансляція телепрограм
«Соган-TV» (Хмельницька область, Сумська
область, Донецька область тощо),
графіки виходу програм «Соган-TV» на
телеканалі (дата/час трансляції,
дата/час повтору, кількість виходів
програми), ефірні довідки. Як вже
зазначалось, судом під час судового
розгляду справи також був оглянутий
диск, що містить рекламний ролик
продукції позивача.

В оплату за надані послуги позивач на
підставі рахунків від 09.02.2011 N 1/0902, від
03.03.2011 N 1/0303 та від 06.04.2011 N 1/0604
перерахував на банківський рахунок ТОВ
«НВО «Мета» кошти в сумі 173000,00 грн., у
тому числі ПДВ - 28833,33 грн. Факт
перерахування коштів підтверджується
дослідженими у судовому засіданні
копіями банківських виписок, що
містяться в матеріалах справи.

На підтвердження розрахунків між
сторонами та сплати сум податку на
додану вартість у складі ціни послуг за
вказаними господарськими операціями
позивач отримав від ТОВ «НВО «Мета» три
податкові накладні від 09.02.2011 N 1/0902, від
03.03.2011 N 13 та від 06.04.2011 N 14 на загальну
суму 173000,00 грн., у тому числі ПДВ - 28833,33
грн. Вказану суму податку на додану
вартість позивач включив до складу
податкового кредиту за відповідні
податкові (звітні) періоди, відобразив
у податкових деклараціях з податку на
додану вартість та реєстрі отриманих
податкових накладних.

Відповідно до даних витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців ТОВ «НВО
«Мета» є юридичною особою, що
зареєстрована 01.11.2010 Печерською
районною в місті Києві державної
адміністрацією, стан юридичної особи -
зареєстрована. Основним видом
діяльності є: рекламна діяльність.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача в частині скасування
податкового повідомлення-рішення є
обгрунтованими, а тому в цій частині
позов підлягає задоволенню.

Водночас, в іншій частині доводи
позивача і надані ним докази не
заслуговують на увагу, оскільки
здійснюючи перевірку та складаючи акт
перевірки відповідач діяв відповідно
до наданих йому повноважень та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством.

Надаючи правову оцінку установленим
обставинам цієї справи, колегія суддів
погоджується з обґрунтованими
висновками суду першої інстанції та
виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, а також
права та обов'язки платників податків і
зборів, компетенція контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства,
регулюються Податковим кодексом
України, який вступив в силу з 01.01.2011.

Відповідно до вимог частини першої
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування.

Відповідно до частини четвертої статті
70 Кодексу адміністративного
судочинства України обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору

Суд апеляційної інстанції
погоджується з позицією суду першої
інстанції щодо безпідставності
посилання податкового органу на
матеріали досудового слідства у
кримінальному провадженні, в якому не
винесено обвинувального вироку,
оскільки ці матеріали повинні
оцінюватись судом під час розгляду
такого кримінального провадження та у
цій справі не є належним доказом
безтоварності операцій позивача з
контрагентами.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши у
сукупності докази, які мають юридичне
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що реальність
здійснення господарських відносин ТОВ
«Свято світ» з ТОВ «Телерадіокомпанія
«Реклама-Дизайн» та ТОВ «НВО «Мета»
підтверджено належним чином
оформленими бухгалтерськими
документами, зокрема, податковими
накладними, а позивач правомірно на їх
підставі сформував податковий кредит з
ПДВ у зв'язку з наступним.

Згідно з підпунктом14.1.181 пункту14.1
статті14 ПК України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України
установлено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

-дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
установлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 ПК
України, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1статті 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну, яка,
як встановлено п. 201.10 цієї ж статті, є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 статті 201 ПК України
передбачено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця

Відповідно до частин першої, другої
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
облікові документи можуть бути
складені на паперових носіях і повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 № 1379, податкову накладну
заповнює особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж зазначена у цьому пункті.

Пунктом 6.2 вказаного Порядку
передбачено, що податкова накладна є
підставою для віднесення до
податкового кредиту витрат зі сплати
податку на додану вартість у покупця,
зареєстрованого як платник податку.

Обставина фактичної поставки товару
підтверджується окрім податкової
накладної, також первинними
документами, що свідчать про придбання
послуг з поставки товару позивачем у
комерційному відношенні в межах
власної господарської діяльності.

Як установлено в ході розгляду цієї
справи, надані ТОВ «Свято світ»
первинні бухгалтерські документи,
зокрема, податкові накладні,
оформленні в межах виконання
договорів, укладених позивачем з
контрагентами, відповідають вимогам
податкового та бухгалтерського
законодавства.

Відповідно до змісту інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Необхідно перевіряти фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Про відсутність факту здійснення
господарської операції можуть також
свідчити і результати, відображені у
даних податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції, які
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції (наприклад,
відображення отримання послуг без їх
фактичного надання або в разі їх
надання іншою особою, ніж та, що вказана
у даних податкового обліку чи
первинних документах; імітація купівлі
товару в особи, яка ніколи його не
продавала тощо).

При цьому господарські операції мають
бути відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту, а
тому право платника ПДВ на податковий
кредит може визнаватися лише у разі,
якщо відповідні товари ним реально
придбавалися, або ж у разі реального
понесення ним витрат на таке придбання.

Як установлено під час розгляду справи,
результати спірних правовідносин між
позивачем і ТОВ «Телерадіокомпанія
«Реклама-Дизайн» та ТОВ «НВО «Мета»
належним чином відображені у
податковій звітності, відповідають
зареєстрованому економічному змісту
діяльності як позивача, так і його
контрагентів. Реальність отримання за
договорами послуг також підтверджена
відповідними дослідженими вході
розгляду справи первинними
документами.

У свою чергу, реальне понесення витрат
ТОВ «Свято світ» на отримання послуг
від ТОВ «Телерадіокомпанія
«Реклама-Дизайн» та ТОВ «НВО «Мета»
підтверджено дослідженими під час
розгляду справи банківськими
документами.

Крім того, відповідно до правової
позиції Верховного Суду України у разі,
якщо дії платника податку свідчать про
його добросовісність, а вчинені ним
господарські операції не викликають
сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема податкових накладних. Разом з
тим, не є підставою для відмови у праві
на податковий кредит та бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість порушення податкової
дисципліни, вчинені контрагентом
платника податку. Також не є підставою
для визнання неправомірними операцій
платника податків подальше припинення
чи анулювання статусу платника податку
на додану вартість його контрагента.
Усі операції, вчинені контрагентом
платника податку до припинення такого
контрагента, не можуть автоматично
розглядатися як нікчемні правочини в
силу самого собою припинення юридичної
особи або анулювання її податкового
статусу. У такому разі достатньо
встановити необізнаність платника
податку, що заявляє право на податковий
кредит чи бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість про факт
припинення або недобросовісний
характер діяльності контрагента
(зокрема про несплату податків чи
неподання податкової звітності).

У разі, якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податкова інспекція не визнає
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, постачальники були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Так, на момент укладення та виконання
спірних правочинів з ТОВ
«Телерадіокомпанія «Реклама-Дизайн»
та ТОВ «НВО «Мета» юридичні
особи-контрагентів позивача не були
припинені у визначеному законом
порядку та на час вчинення
господарських взаємовідносин були
наділені адміністративною
процесуальною дієздатністю.

Відповідно до змісту рішень
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03), які на підставі частини
першої статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» підлягають застосуванню
судами як джерела права, платника
податку не може бути позбавлено права
на бюджетне відшкодування ПДВ за
відсутності доказів того, що його було
залучено до протиправної діяльності,
пов'язаної з незаконним отриманням
бюджетного відшкодування; при цьому
платник ПДВ не повинен нести
відповідальність за зловживання,
вчинені його постачальниками, якщо
платник ПДВ не знав про такі
зловживання і не міг про них знати.

Крім того, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Тобто, якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи, а тому сама по собі несплата
податку (у тому числі внаслідок
ухилення від сплати) не може бути
підставою для відмови у праві платника
податку на податковий кредит за
наявності факту здійснення
господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
«Мукачівський лісокомбінат» до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Як свідчать матеріали цієї справи, на
момент здійснення господарських
операцій у Єдиному державному реєстрі
були відсутні відомості, які б ставили
під сумнів цивільну правоздатність
контрагентів позивача ТОВ
«Телерадіокомпанія «Реклама-Дизайн»
та ТОВ «НВО «Мета».

У свою чергу, податковий орган не надав
доказів недобросовісності дій
позивача, тобто факту обізнаності ТОВ
«Свято світ» про можливе порушення
вимог законодавства його
контрагентами.

При цьому, на думку колегії суддів,
відсутність платника податків за
місцем реєстрації та можлива його
діяльність поза межами правового поля
не може свідчити про нереальність
здійснення правочинів, оскільки
платник податку, який включив суми
сплаченого податку на додану вартість,
не може нести відповідальність за дії
третіх осіб (контрагентів) щодо
дотримання ними порядку звітування та
сплати ними своїх зобов'язань перед
бюджетом.

Крім того, колегія суддів приймає до
уваги факт доведеності позивачем
доцільності та подальшого
використання у власній господарській
діяльності отриманих від контрагентів
рекламних послуг.

Зважаючи на викладене, відповідач не
надав суду жодних належних доказів, які
б свідчили про можливу
недобросовісність ТОВ «Свято світ» під
час здійснення господарських операцій
з придбання послуг у ТОВ
«Телерадіокомпанія «Реклама-Дизайн»
та ТОВ «НВО «Мета», а також про
відсутність правових підстав для
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ за результатами
правовідносин з цими контрагентами.

Таким чином, аналізуючи обставини цієї
справи та оцінюючи зібрані у справі
докази, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності всіх обов'язкових підстав
для формування позивачем податкового
кредиту за результатами господарських
відносин із ТОВ «Телерадіокомпанія
«Реклама-Дизайн» та ТОВ «НВО «Мета» за
спірні періоди та про відсутність у
відповідача підстав для донарахування
позивачу зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 63751,00 грн., з
яких: 59833,00 грн. - за основним платежем;
3918,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

У той же час, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
задоволення позову в частині визнання
протиправними дій відповідача в
частині проведення перевірки та
складання висновків Акта перевірки з
огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

При цьому, під рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень, у розумінні частини
другої статті 17 КАС України, вважається
таке владне рішення, дія чи
бездіяльність, які спрямовані на
врегулювання тих чи інших суспільних
відносин у публічно-правовій сфері,
мають обов'язковий характер і
породжують певні правові наслідки.

Колегія суддів зазначає, що акт
перевірки та викладені у ньому факти та
висновки не можна розглядати як
рішення суб'єкта владних повноважень,
що породжує для суб'єкта певні правові
наслідки.

Так само і діяльність працівників
контролюючого органу з проведення
перевірки суб'єкта є лише службовою
діяльністю таких осіб на виконання
своїх посадових обов'язків із збирання
доказової інформації щодо дотримання
суб'єктом перевірки вимог чинного
законодавства. Тому, як, власне, акт
перевірки, так і дії посадових осіб
суб'єкта владних повноважень з
проведення перевірки та зі складення
цього акта не створюють жодних
правових наслідків для суб'єктів, не
змінюють стану його суб'єктивних прав.

Тому вимога позивача про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
проведення перевірки та викладення в
акті перевірки неправдивих висновків
не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.