Справа № 2а-8309/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/20258/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Карася О.В.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.07.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2012

у справі № 2а-8309/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговельна
продуктова кооперація «ЕКОЛАЙФ»

до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва

про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговельна
продуктова кооперація «ЕКОЛАЙФ» (далі
по тексту - позивач, ТОВ «Торговельна
продуктова кооперація «ЕКОЛАЙФ»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у
Святошинському районі м. Києва) про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 22.04.2011 № та
№.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.07.2011, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2012,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у Святошинському
районі м. Києва була проведена
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «Компанія «Прогрес-2010» за період з
01.10.2010 по 31.12.2010.

За результатами перевірки прийнято
податкові повідомлення-рішення від
22.04.2011 № та №.

Відповідно до податкового
повідомлення-рішення № за
порушення підпункту 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 Закону України від 28.12.1994
№334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі по тексту - Закон
№334/94-ВР) ТОВ «Торговельна продуктова
кооперація «ЕКОЛАЙФ» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 614135,00 грн., в тому числі
за основним платежем - 491308,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
122827,00 грн.

Відповідно до податкового
повідомлення-рішення № за
порушення підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту
7.2, підпунктів 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (далі по тексту -
Закон №168/97-ВР) ТОВ «Торговельна
продуктова кооперація «ЕКОЛАЙФ»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
491308,75 грн., в тому числі за основним
платежем - 393047,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 98261,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону №334/94-ВР
встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону №334/94-ВР до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно з абзацом 4 підпункту 5.3.9 пункту
5.3 статті 5 Закону №334/94-ВР не належать
до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні первинні
бухгалтерські документи є в наявності
у позивача, а саме - договори, видаткові
та податкові накладні, довіреності на
отримання товару, виписки банку,
квитанції до прибуткових касових
ордерів та ін.

Згідно з пунктом 5.11 статті 5 Закону
№334/94-ВР встановлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені у цьому
Законі, не дозволяється.

Крім того, податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим Законом
(пункт 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період. Жодних доказів, які б
підтверджували порушення з боку
позивача при укладанні договору
публічного порядку, відповідачем не
надано. На час укладання договору із
позивачем, його контрагент був
платником ПДВ згідно чинного
законодавства та належним чином
зареєстрованим у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, тобто мав достатній
об'єм правоздатності для укладення
спірної угоди.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та його
контрагентом, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Крім того, чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

За таких обставин та з урахуванням
вимог частиною 3 статті 2, частиною 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди дійшли
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04.07.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)О.В. Карась (підпис)С.Е.
Острович