Справа № 2-а-4950/10
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 р. Справа № 2-а-4950/10Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м.
Харкова на постанову Дзержинського
районного суду м. Харкова від
17.12.2010р. по справі № 2-а-4950/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м.
Харкова

про зобов'язання перерахунку та
виплати державної соціальної допомоги
як особи,яка постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС,

ВСТАНОВИЛА:

09 грудня 2010 року позивач, ОСОБА_1,
звернулась до суду із адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Дзержинському районі м.
Харкова (далі - УПФУ у Дзержинському
районі м. Харкова), в якому просила суд
визнати протиправними дії Управління
пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкові, щодо
нарахування основної пенсії по
інвалідності в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії в
розмірі 75 % мінімальної пенсії а віком,
розмір якої встановлено ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з дати набрання чинності цим
Законом з 01.01.2004 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 10.12.2008 року та з 16.06.2010 року
з наступним перерахунком, зобов'язати
УПФУ у Дзержинському районі м. Харкова
провести перерахунок основної пенсії
по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали наслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, розмір якої
встановлено ч.1 т. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та забезпечити її
виплату, починаючи з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 10.12.2008 року
та з 16.06.2010 року з наступним
перерахунком, також зобов'язати
управління ПФУ в Дзержинському районі
м. Харкова провести перерахунок
додаткової пенсії ОСОБА_1 по
інвалідності відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 75 % мінімальної пенсії за
віком, розмір якої встановлено ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та забезпечити її
виплату, починаючи з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року, 22.05.2008 року по 10.12.2008 року та
з 16.06.2010 року з наступним перерахунком.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 17.12.2010 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії Управління
пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкові.
Зобов'язано управління ПФУ в
Дзержинському районі м. Харкова
провести перерахунок основної пенсії
по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, розмір якої
встановлено ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та забезпечити
її виплату, починаючи з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 10.12.2008 року
та з 16.06.2010 року з наступним
перерахунком. Зобов'язано управління
ПФУ в Дзержинському районі м. Харкова
провести перерахунок додаткової
пенсії ОСОБА_1 по інвалідності
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75
% мінімальної пенсії за віком, розмір
якої встановлено ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
забезпечити її виплату, починаючи з
01.01.2004 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 10.12.2008 року та з 16.06.2010 року з
наступним перерахунком. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням в частині задоволених
позовних вимог, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 17.12.2010, ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, а також на доводи
та обґрунтування, викладені в
апеляційній скарзі.

На підставі п.3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скара
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом 09.12.2010 року із
вимогами до суб'єкта владних
повноважень (УПФУ у Дзержинському
районі м. Харкова) щодо захисту її
порушених прав на отримання основної
та додаткової пенсій відповідно до
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", що мали місце з 01.01.2005 року
по 31.12.2007 року та з 16.06.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції, яка діяла до 30.07.2010 року) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року зазначений строк звернення з
позовом до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч. 2 ст. 99 КАС
України, яка діяла до 30.07.2010 року,
виходячи з принципу юридичної
визначеності та на підставі рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року по справі "Мельник проти
України" (заява №23436/03).

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, а саме 09.12.2010 р., річний
строк на звернення до суду з позовом та
період, за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 09.12.2009 р.

Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (ст.100 КАС України).

Оскільки, позивачем до судів першої та
апеляційної інстанції не надано
доказів поважності пропуску строку для
звернення до суду з позовом про
визнання дій протиправними,
зобов`язання здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати державної
та додаткової пенсій з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 10.12.2008 року, а
колегією суддів апеляційного суду не
знайдено підстав для поновлення такого
строку, висновок суду про поновлення
строку звернення до суду з 01.01.2004 року
по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 10.12.2008
року є помилковим.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення порушено приписи
ст.ст. 99, 100 КАС України, що призвело до
частково необґрунтованого задоволення
позову.

Таким чином, постанова Дзержинського
районного суду м. Харкова від 17.12.2010
року в частині задоволення позовних
вимог про визнання неправомірними дій,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату основної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за
період з 01.01.2004 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 10.12.2008 року підлягає
скасуванню, а позов в зазначеній
частині - залишенню без розгляду.

Щодо позовних вимог про визнання дій
неправомірними, зобов`язання провести
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за
період з 16.06.2010 року, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
по II групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам IІ групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Разом з цим, 14 червня 2011 року прийнято
Закон України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України 2011 рік", який набрав чинності 19
червня 2011 року.

Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено п.4, яким установлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року Кабінетом Міністрів
України 06 липня 2011 року прийнято
постанову № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, з 23.07.2011р. розмір основної
та додаткової пенсії, за шкоду
заподіяну здоров'ю, визначається
постановою Кабінету Міністрів України
№ 745 від 06.07.2011р.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що до 23.07.2011 року
законодавчо не було встановлено
застосування положення ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
порядку та розмірах, встановлених будь
- якими іншими нормативно-правовими
актами, колегія суддів, виходячи із
пріоритетності законів над
підзаконними актами, дійшла висновку,
що до зазначеної дати при визначенні
розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягав розмір пенсії
встановлений ст.ст.50, 54 Закону № 796-ХІІ,
а не Постановами Кабінету Міністрів
України № 530 "Деякі питання
соціального захисту населення окремих
категорій громадян" від 28.05.2008 року, та
№ 654 від 16.07.2008 року "Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян", які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Таким чином, до 23.07.2011 року позивач мав
право на отримання основної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, а тому дії
відповідача щодо нарахування та
виплати зазначеної пенсії у меншому
розмірі є протиправними.

Разом з цим, здійснюючи з 23.07.2011 року
нарахування та виплату позивачу
основної та додаткової пенсії у
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України № 745 від
23.07.2011р., відповідач діяв на підставі та
у спосіб, що визначені діючим
законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
з 23.07.2011 року.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність
зобов'язати відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплату
основної та додаткової пенсії в
розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 16.06.2010р. по
22.07.2011р.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» норми і положення ст.
ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення ч. 2
ст. 96, п. п. 2. 1, 6 ст. 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України. Суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції‚ на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, п. 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.2011 року та № 1210 від
23.11.2011 року були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 року по 31.12.2013
року розмір основної державної пенсії
по інвалідності та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи повинен
визначатися відповідно до вказаних
постанов КМУ.

В свою чергу, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Разом з цим, Закон України "Про внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року
№ 1622-VІІ у Прикінцевих положеннях
доповнено пунктом 6-7, згідно якого
установлено, крім іншого, що норми і
положення, в тім числі і ст.ст.50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку і розмірах,
встановлених Кабінетом міністрів
України, виходячи і наявних фінансових
бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду та бюджетів інших
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Зазначений Закон від 31.07.2014 року
№ 1622-VІІ набрав 03 серпня 2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
01.01.2014 року по 02.08.2014 року має право на
отримання основної та додаткової
пенсії, у розмірі, який встановлено
положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ,
є мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вираховується, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування розміру мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга відповідача є частково
обґрунтованою, оскільки при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права та не вірно
надав правову оцінку обставинам у
справі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

З огляду на встановлені порушення норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати
постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 17.12.2 010 року по
справі № 2-а-4950/10 року з прийняттям
нової постанови про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 205, 207, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 17.12.2 010 року по
справі № 2-а-4950/10 скасувати.

Адміністративній позов ОСОБА_1
Управління пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкові про
зобов'язання перерахунку та виплати
державної соціальної допомоги як
особи, яка постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС з 01.01.2004 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 10.12.2008 року -
залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі м.
Харкова про зобов'язання перерахунку
та виплати державної соціальної
допомоги як особи, яка постраждала
внаслідок аварії на ЧАЕС -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкові щодо не
нарахування основної пенсії по
інвалідності в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії в
розмірі 75 % мінімальної пенсії а віком,
розмір якої встановлено ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 16.06.2010 року по 22.07.2011 року, та
з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Дзержинському районі м.
Харкові провести перерахунок основної
пенсії по інвалідності ОСОБА_1
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, розмір
якої встановлено ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
забезпечити її виплату з 16.06.2010 року по
22.07.2011 року, та з 01.01.2014 року по 02.08.2014
року.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Дзержинському районі м.
Харкові провести перерахунок
додаткової пенсії ОСОБА_1 по
інвалідності відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 75 % мінімальної пенсії за
віком, розмір якої встановлено ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та забезпечити її виплату
з 16.06.2010 року по 22.07.2011 року, та з 01.01.2014
року по 02.08.2014 року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В.
Катунов В.В.