Справа № П/811/2146/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
Справа №
П/811/2146/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Олександрійська
ливарна компанія" до Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Олександрійська
ливарна компанія" (надалі - ТОВ "ОЛК")
звернулося до суду з позовом до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (надалі -
Олександрійська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 04.06.14, № від 04.06.14, № від
04.06.14.

Позов мотивовано тим, що спірні
податкові повідомлення - рішення
винесені за результатами
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ "ОЛК", оформленої актом
№184/22-00/31907552 від 21.05.14, якою установлено
віднесення до витрат вартості товарів
та до податкового кредиту сум ПДВ від
вартості товарів, отриманих за
нікчемними правочинами, укладеними з
ТОВ "Таурус-Газ", ТОВ "Вуглекислотний
завод Дніпропетровська", ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс", ТОВ
"ПДО-Дніпро", ТОВ "ТД "Дана-Дніпро", ПП
"Епізод", ТОВ "Аларкон", ПП "Фаворит
запчастини", ТОВ "Євроконтакт-ЛТД", ТОВ
"Фетіс". Стверджуючи, що такі висновки
не відповідають фактичним даним про
характер його взаємовідносин зі
згаданими контрагентами, які
підтверджені належними первинними
документами, доводячи дійсність
господарських операцій, поставлених
під сумнів відповідачем, та
правомірність їх відображення у своєму
податковому обліку, вказуючи на
відсутність судових рішень про
визнання недійсними укладених угод,
позивач просить суд визнати
протиправними та скасувати спірні
податкові повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи. Додатково пояснили, що
взаємовідносини позивача з ПП "Епізод",
ТОВ "Аларкон" вже перевірялися
Олександрійською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області у жовтні 2013
року та порушень виявлено не було.

Представники відповідача у письмових
запереченнях та судовому засіданні
позов не визнали, стверджуючи, що
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток, та податковий
кредит з ПДВ сформовані позивачем за
правочинами з ТОВ "Таурус-Газ", ТОВ
"Вуглекислотний завод
Дніпропетровська", ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс", ТОВ
"ПДО-Дніпро", ТОВ ТД "Дана-Дніпро", ПП
"Епізод", ТОВ "ТД "Аларкон", ПП "Фаворит
запчастини", ТОВ "Євроконтакт ЛТД", ТОВ
"Фетіс", які здійснені без мети
реального настання правових наслідків.
Посилаючись на результати перевірок
цих контрагентів, якими встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з продажу товарів,
стверджуючи, що ці суб'єкти здійснюють
діяльність, спрямовану на надання
неправомірної податкової вигоди
третім особам, наполягали на
обґрунтованості висновків акту
перевірки позивача та законності
оскаржуваних ним податкових
повідомлень - рішень. У зв'язку з цим,
просили суд у позові відмовити.

Сторони у судове засідання 03.12.14 не
прибули, подавши до суду заяви про
розгляд справи без участі їхніх
представників.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши справу у порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами, суд встановив такі
обставини та дійшов до таких висновків.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Олександрійська
ливарна компанія" з 18.03.02 зареєстроване
як юридична особа, перебуває на
податковому обліку в Олександрійській
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області, є платником податку на додану
вартість. Основними напрямами
діяльності підприємства є ливарне
виробництво та механічна обробка
металів.

Посадовими особами Олександрійської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області в період 07-14.05.14 проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТОВ "ОЛК" з питання
відображення в податковому обліку
операцій із здійснення взаємовідносин
з ТОВ "ПДО-Дніпро" за лютий-березень 2013
року, ПП "Епізод" за липень 2013 року, ТОВ
"ТД "Дана-Дніпро" за травень 2013 року, ТОВ
"Євроконтакт ЛТД" за вересень 2013 року,
ТОВ "Аларкон" за липень 2013 року, ТОВ
"Фетіс" за вересень 2013 року, ПП "Фаворит
запчастини" за серпень 2013 року, ТОВ
"Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" за вересень 2013 року,
ТОВ "Спецфундаментбуд-плюс" за
листопад-грудень 2013 року, ТОВ
"Таурус-Газ" за грудень 2010 року, січень -
жовтень 2011 року, про що складено акт
№184/22-00/31907552 від 21.05.14 (а.с. 83 - 168, т.1).

Висновками акту перевірки встановлено
порушення позивачем:

- п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138 ПК України, п.2
ст.1, п.1 ст.3, пп.2, 3 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" - занижено податок
на прибуток у сумі 224381 грн. за 2013 рік,
внаслідок віднесення до витрат
вартості товару, отриманого за
нікчемним правочином на суму 1 180 953 грн.

- ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України -
занижено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 640485
грн., в тому числі: за 2011 рік в сумі 238187
грн. (січень - 25925 грн., лютий - 34659 грн.,
серпень - 20500 грн., вересень - 47788 грн.,
жовтень - 31605 грн., листопад - 39900 грн.,
грудень - 37810 грн.); за 2013 рік - 402298 грн.
(лютий - 26648 грн., травень - 72860 грн.,
липень - 172355 грн., серпень - 36541 грн.,
вересень - 93894 грн.), внаслідок
віднесення до податкового кредиту суми
ПДВ від вартості товару, отриманого за
нікчемним правочином.

На підставі цього акту
Олександрійською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області винесено такі
податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" № від 04.06.14, яким
позивачеві за порушення п.138.1, п.138.2,
п.138.8 ст.138 ПК України, на підставі п.54.3
ст.54 та відповідно до ст.123 ПК України
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на 336 576 грн., з
яких 224 384 грн. - основний платіж, 112 192
грн. - штрафна (фінансова) санкція. (а.с.
176, т.1);

- форми "Р" № від 04.06.14, яким
позивачеві за порушення ст.187, п.198.1,
п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, на підставі
п.54.3 ст.54 та відповідно до ст.123 ПК
України збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 864 205, 50 грн., з яких 576 137 грн. -
основний платіж, 288 068, 50 грн. - штрафна
(фінансова) санкція (а.с. 174, т.1);

- форми "В4" № від 04.06.14, яким
позивачеві за порушення ст.187, п.198.1,
п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, на підставі
п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість на 3764 грн.
(а.с. 175, т.1)

Перевіряючи правомірність спірних
податкових повідомлень-рішень, суд
виходив з того, що предметом спору є
висновки відповідача про
неправомірність формування позивачем
даних податкового обліку, у яких
відображені взаємовідносини з ТОВ
"Таурус-Газ", ТОВ "Вуглекислотний завод
Дніпропетровська", ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс", ТОВ
"ПДО-Дніпро", ТОВ ТД "Дана-Дніпро", ПП
"Епізод", ТОВ "ТД "Аларкон", ПП "Фаворит
запчастини", ТОВ "Євроконтакт ЛТД", ТОВ
"Фетіс".

Виходячи зі змісту акту перевірки
№184/22-00/31907552 від 21.05.14 та відповідно до
наданого відповідачем розрахунку, на
розмір грошового зобов'язання з
податку на прибуток, донарахованого
податковим повідомленням - рішенням
№ від 04.06.14 у сумі 224384 грн.,
вплинули висновки акту перевірки про
безпідставне формування позивачем
витрат на загальну суму 1180953 грн., у тому
числі по взаємовідносинах з ТОВ
"ПДО-Дніпро" у І кварталі 2013 року на суму
133241 грн. (що призвело до заниження
оподатковуваного доходу на 133241 грн. та
заниження податку на прибуток на 25316
грн.), по взаємовідносинах з ПП "Епізод"
у ІІІ кварталі 2013 року на суму 321981 грн.
(що призвело до заниження
оподатковуваного доходу на 321980 грн. та
заниження податку на прибуток на 61176
грн.), по взаємовідносинах з ТОВ "ТД
"Аларкон" у ІІІ кварталі 2013 року на суму
539795 грн. (що призвело до заниження
оподатковуваного доходу на 539795 грн. та
заниження податку на прибуток на 102561
грн.), по взаємовідносинах з ТОВ
"Євроконтакт ЛТД" у ІІІ кварталі 2013 року
на суму 185944 грн. (що призвело до
заниження оподатковуваного доходу на
185 944 грн. та заниження податку на
прибуток на 35329 грн.) (а.с. 235, т.2).

Податкове повідомлення-рішення №
від 04.06.14 про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 576137 грн. (з урахуванням
строків давності, визначених ст.102 ПК
України), винесено у зв'язку з
неправомірним завищенням податкового
кредиту з ПДВ на цю суму, до якого
призвело безпідставне включення
позивачем до складу податкового
кредиту сум ПДВ у розмірі 98858 грн. по
взаємовідносинах з ТОВ "Таурус-Газ" за
серпень, вересень, жовтень 2012 року; у
розмірі 1035 грн. - по взаємовідносинах з
ТОВ "Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" за вересень 2011 року;
у розмірі 77710 грн. - по взаємовідносинах
з ТОВ "Спецфундаментбуд-плюс" за
листопад, грудень 2011 року; у розмірі 26648
грн. - по взаємовідносинах з ТОВ
"ПДО-Дніпро" за лютий 2013 року; у розмірі
72860 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "ТД
"Дана-Дніпро" за травень 2013 року; у
розмірі 64396 грн. - по взаємовідносинах з
ПП "Епізод" за липень 2013 року; у розмірі
107959 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "ТД
"Аларкон" за липень 2013 року; у розмірі
32777 грн. - по взаємовідносинах з ПП
"Фаворит запчастини" за серпень 2013 року;
у розмірі 41949 грн. - по взаємовідносинах
з ТОВ "Євроконтакт ЛТД" за вересень 2013
року; у розмірі 51944 грн. - по
взаємовідносинах з ТОВ "Фетіс" за
вересень 2013 року. (а.с. 235, т.2)

На розмір зменшеного позивачу
податковим повідомленням-рішенням
№ від 04.06.14 від'ємного значення
суми податку на додану вартість у сумі
3764 грн. вплинули висновки акту
перевірки про безпідставність
формування податкового кредиту у
серпні 2013 року у розмірі 3764 грн. по
взаємовідносинах з ПП "Фаворит
запчастини". (а.с. 235, т.2)

Виявлені порушення податкового
законодавства, які стали підставою для
коригування даних податкового обліку
позивача, кваліфіковані податковим
органом за п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, ст.187,
п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, і полягали в тому, що
позивач сформував податковий кредит з
податку на додану вартість та витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, за господарськими операціями
з суб'єктами господарювання, які
фактично не здійснювалися та є
нікчемними.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 138.4 статті 138 ПК України
передбачено, що витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну) (п.138.8 ст.138 ПК України).

При цьому, згідно з підпунктом 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій зокрема з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
(пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
воднораз під господарською операцією
слід розуміти дію або подію, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

За змістом статті 4 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України", одним із
принципів бухгалтерського обліку є
превалювання сутності над формою -
операції обліковуються відповідно до
їх сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в України"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і
відображення у бухгалтерському обліку
первинних документів регулюється
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 №88, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 за
№168/704 (надалі - Положення №88).

Пунктом 1.2 Положення №88 передбачено, що
господарські операції відображаються
у бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи. (пункт 2.2
Положення №88).

Згідно з пунктами 2.4, 2.5 Положення №88
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції. Залежно від
характеру операції та технології
обробки даних до первинних документів
можуть бути включені додаткові
реквізити: ідентифікаційний код
підприємства, установи з Державного
реєстру, номер документа, підстава для
здійснення операцій, дані про документ,
що засвідчує особу-одержувача тощо.
Документ має бути підписаний особисто,
а підпис може бути скріплений печаткою.

Відповідно до пункту 2.7 Положення №88
первинні документи складаються на
бланках типових і спеціалізованих
форм, затверджених відповідним органом
державної влади. Документування
господарських операцій може
здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм.

Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. (п.2.16 Положення №88, у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин).

Суд зауважує, що правові наслідки у
вигляді виникнення права платника
податку на формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
можуть мати лише реально вчинені
господарські операції, тобто ті, що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника податків. При цьому
господарські операції мають бути
відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту.
Відповідні документи мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.
Отже, на підтвердження даних
податкового обліку можуть прийматися
лише достовірні первинні документи,
які складені в разі фактичного
здійснення господарської операції.

У ході судового розгляду справи
представники позивача посилалися на
те, що дані податкового обліку ТОВ "ОЛК",
у яких відображені взаємовідносини з
ТОВ "Таурус-Газ", ТОВ "Вуглекислотний
завод Дніпропетровська", ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс", ТОВ
"ПДО-Дніпро", ТОВ "ТД "Дана-Дніпро", ПП
"Епізод", ТОВ "ТД "Аларкон", ПП "Фаворит
запчастини", ТОВ "Євроконтакт ЛТД", ТОВ
"Фетіс", що не визнаються відповідачем,
підтверджені належними первинними
документами, копії яких надали суду.

Натомість, представники відповідача,
посилаючись на висновки акту
перевірки, наполягали на відсутності
фактичних господарських відносин між
позивачем та вказаними контрагентами
та недостовірності первинних
документів, наданих позивачем на
підтвердження цих відносин.

Досліджуючи у ході судового розгляду
справи обставини виконання
господарських операцій, поставлених
під сумнів відповідачем, суд виходив з
того, що реальність операцій з
придбання товарів має
підтверджуватись зокрема документами
про фізичне переміщення
(транспортування, перевезення)
придбаних товарів, про прийняття їх за
кількістю та якістю, оплату,
зберігання, подальше використання їх у
господарській діяльності.

Як установлено судом, взаємовідносини
позивача з ТОВ "Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" (м. Дніпропетровськ)
опосередковані договором №0058 від 04.04.11,
за умовами якого постачальник ТОВ
"Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" зобов'язується
виготовити і поставити покупцю ТОВ
"ОЛК" продукцію - вуглекислоту. (а.с.237,
т.1).

За цим договором позивач замовив у ТОВ
"Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" вуглекислоту у
балонах, вагою 1035 кг, вартістю 6210 грн.
Передоплата товару була проведена на
підставі виставлених рахунків-фактур
№СФ-31222 від 14.09.11, №СФ-31263 від 29.09.11 (а.с.
240, 243, т.1) у безготівковій формі, шляхом
списання коштів з банківського рахунка
позивача на оплату товару за
платіжними дорученнями №1428 від 14.09.11,
№1509 від 29.09.11 (а.с.239, 242, т.1). У зв'язку з
цим ТОВ "Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" на адресу позивача
виписано податкові накладні №55 від
14.09.11 на суму 3 450 грн., в т.ч. ПДВ - 575 грн.
та №136 від 29.09.11 на суму 2 760 грн., в т.ч.
ПДВ - 460 грн. (а.с. 258, 241, т.1). Товар
поставлений позивачеві за видатковими
накладними №РH-9449 від 16.09.11, №РН-9563 від
03.10.11. (а.с. 240, 243, т.1).

На підставі податкових накладних ТОВ
"Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" позивачем
сформовано податковий кредит у
податковій декларації з ПДВ за
вересень 2011 року у розмірі 1035 грн. (а.с.
179 -182, т.3).

Щодо обставин фактичного постачання
товарів, судом з пояснень
представників позивача установлено, що
придбана у ТОВ "Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" вуглекислота у
балонах перевозилася власними силами
покупця, як це передбачено п.3.3 договору
№0058 від 04.04.11, а саме вантажним
автомобілем НОМЕР_1, належним позивачу
на праві власності (а.с. 108, т.4). На
вказаний автомобіль позивачем в
органах ДАІ було оформлено свідоцтво
про допущення транспортного засобу до
перевезення визначених небезпечних
вантажів (а.с. 141-146, т.5), а на перевезення
вуглекислоти від ТОВ "Вуглекислотний
завод Дніпропетровська" було отримано
узгодження маршруту перевезення
небезпечного вантажу (а.с. 140, т.5), як
того вимагає Закон України "Про
перевезення небезпечних вантажів" та
Правила дорожнього перевезення
небезпечних вантажів, затверджені
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 26.07.04 №822. Прийняття товару
у постачальника від імені позивача
здійснювала його уповноважена особа -
водій ОСОБА_1 за довіреностями №826 від
14.09.11, №884 від 29.09.11. Придбана
вуглекислота використана позивачем у
господарській діяльності при
виконанні зварювальних робіт.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс"
(м.Дніпропетровськ) встановлено, що між
ними укладено договір купівлі-продажу
№127 від 01.11.11, за умовами якого ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс" (продавець)
зобов'язується поставити та передати у
власність ТОВ "ОЛК" (покупця) товар, а
(покупець) зобов'язується прийняти
товар та оплатити його (а.с. 244 - 245, т.1).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ "Спецфундаментбуд-плюс" у листопаді
- грудні 2011 року відвантажено позивачу
чавун ливарний вагою 74, 01 т, на суму 466263
грн., у т.ч. ПДВ - 77710, 50 грн.

Передача товару оформлена видатковими
накладними №72 від 03.11.11, №177 від 09.11.11,
№317 від 17.11.11, №383 від 22.11.11, №464 від 28.11.11,
№45 від 02.12.11, №107 від 06.12.11, №231 від 14.12.11,
№370 від 22.12.11, №456 від 28.12.11 (а.с.247, т.1, а.с.
1, 5, 9, 13, 17, 21, 25, 29, 33, т.2) із видачею
податкових накладних №72 від 03.11.11, №177
від 09.11.11, №317 від 17.11.11, №383 від 22.11.11, №464
від 28.11.11, №45 від 02.12.11, №107 від 06.12.11, №231
від 14.12.11, №370 від 22.12.11, №456 від 28.12.11 (а.с.
246, 250, т.1, а.с.4, 8, 12, 16, 20, 24, 28, 32, 36).

Виставлені ТОВ "Спецфундаментбуд-плюс"
рахунки-фактури на оплату №72 від 03.11.11,
№177 від 09.11.11, №317 від 17.11.11, №383 від 22.11.11,
№464 від 28.11.11, №107 від 06.12.11, №231 від 14.12.11,
№370 від 22.12.11, №456 від 28.12.11 (а.с. 249, т.1, а.с.
3, 7, 11, 15, 19, 23, 27, 31, 35, т.2) оплачені
позивачем у безготівковій формі, про що
свідчать платіжні доручення №1940 від
16.12.11, №2005 від 28.12.11 на загальну суму 466263
грн. (а.с. 37, 38, т.2).

На підставі податкових накладних ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс" позивачем
сформовано податковий кредит у
податковій декларації з ПДВ за
листопад 2011 року у розмірі 39900 грн., за
грудень 2011 року - у розмірі 37810, 50 грн.
(а.с.188 - 197, т.3).

Судом установлено, що товари, придбані
у ТОВ "Спецфундаментбуд-плюс",
доставлялися позивачем з міста
Дніпропетровська до міста Олександрії,
проїзд Поліграфістів, 8-б, де
розташовані його виробничі потужності
(а.с. 120, т.4), власним транспортним
засобом, а саме - вантажним автомобілем
НОМЕР_1 (водій ОСОБА_1), про що складено
товарно-транспортні накладні №72 від
03.11.11, №177 від 09.11.11, №317 від 17.11.11, №383 від
22.11.11, №464 від 28.11.11, №107 від 06.12.11, №231 від
14.12.11, №370 від 22.12.11, №456 від 28.12.11 (а.с. 248,
т.1, а.с. 2, 6, 10, 14, 18, 22, 26, 30, 34, т.2)

Придбаний чавун використаний в якості
сировини при виробництві відливків
деталей, які у подальшому реалізовані
покупцям.

Досліджуючи взаємовідносини позивача
з ТОВ "ПДО-Дніпро" (м. Дніпропетровськ),
суд установив, що між ними укладено
договір поставки №45 від 01.10.12, за
умовами якого ТОВ "ПДО - Дніпро"
(постачальник) зобов'язується
поставити та передати у власність ТОВ
"ОЛК" (покупця) товар, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар (а.с.40, т.2).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ "ПДО-Дніпро" упродовж лютого 2013 року
відвантажено позивачу 25379, 19 кг чавуну
ливарного на суму 159888,90 грн., у т.ч. ПДВ -
26648, 15 грн.

Про оплату та поставку товару ТОВ
"ПДО-Дніпро" позивачу виписані такі
первинні документи: рахунки-фактури №33
від 15.02.13, №85 від 19.02.13, №143 від 21.02.13, №165
від 22.02.13, №223 від 26.02.13, №276 від 28.02.13 (а.с.
44, 48, 52, 56, 60, 64, т.2); накладні №33 від 15.02.13,
№85 від 19.02.13, №143 від 21.02.13, №165 від 22.02.13,
№223 від 26.02.13, №276 від 28.02.13 (а.с. 42, 46, 50, 54,
58, 62, т.2); податкові накладні №33 від
15.02.13, №85 від 19.02.13, №143 від 21.02.13, №165 від
22.02.13, №223 від 26.02.13, №276 від 28.02.13 (а.с. 41, 45,
49, 53, 57, 61, т.2).

Оплата за поставлений товар здійснена
позивачем у безготівковій формі, про що
свідчать платіжне доручення №4143 від
26.03.13 на суму 159888, 90 грн. (а.с.65, т.2).

На підставі податкових накладних ТОВ
"ПДО-Дніпро" позивачем сформовано
податковий кредит у податковій
декларації з ПДВ за лютий 2013 року у
розмірі 26648, 15 грн. (а.с.198 - 202, т.3), а
вартість придбаних товарів у розмірі
133241 грн. включена до собівартості
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів та до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування, податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за відповідні періоди 2013
року (а.с.66 - 70, т.4)

Щодо обставин фактичного постачання
товарів, судом з пояснень
представників позивача установлено, що
придбаний у ТОВ "ПДО-Дніпро" чавун
ливарний перевозився з міста
Дніпропетровська до міста Олександрії
власними силами покупця, а саме
вантажним автомобілем НОМЕР_2, водієм
ОСОБА_3, який був також уповноважений
довіреністю №80 від 15.02.13 на прийняття
товару від постачальника. Про
перевезення вантажів ТОВ "ОЛК" складено
товарно-транспортні накладні №33 від
15.02.13, №85 від 19.02.13, №143 від 21.02.13, №165 від
22.02.13, №223 від 26.02.13, №276 від 28.02.13. (а.с. 43,
47, 51, 55, 59, 63, т.2)

Придбаний чавун використаний в якості
сировини при виробництві відливків
деталей, які у подальшому реалізовані
покупцям (замовникам).

З приводу взаємовідносин позивача з
ТОВ "Торговий дім "Дана-Дніпро" (с.
Балівка Дніпропетровського району
Дніпропетровської області)
установлено, що вони випливають із
укладеного договору поставки №32/1 від
01.05.13, за умовами якого ТОВ "ТД
"Дана-Дніпро" (постачальник)
зобов'язується поставити та передати у
власність ТОВ "ОЛК" (покупець) товар, а
покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його (а.с.66-67, т.2).

За цим договором ТОВ "ТД "Дана-Дніпро"
упродовж травня 2013 року поставило
позивачу 67090, 64 кг труб на суму 437162, 64
грн., у т.ч. ПДВ - 72860, 44 грн.

Про поставку та оплату товарів ТОВ "ТД
"Дана - Дніпро" виписано такі первинні
документи: рахунки-фактури №401 від
07.05.13, №416 від 10.05.13, №444 від 13.05.13, №466 від
16.05.13, №497 від 20.05.13, №533 від 23.05.13, №568 від
28.05.13, №602 від 30.05.13 (а.с. 71, 75, 79, 83, 87, 91, 95, 99,
т.2); накладні №401 від 07.05.13, №416 від 10.05.13,
№444 від 13.05.13, №466 від 16.05.13, №497 від 20.05.13,
№533 від 23.05.13, №568 від 28.05.13, №602 від 30.05.13
(а.с. 69, 73, 77, 81, 85, 89, 93, 97, т.2); податкові
накладні №401 від 07.05.13, №416 від 10.05.13, №444
від 13.05.13, №466 від 16.05.13, №497 від 20.05.13, №533
від 23.05.13, №568 від 28.05.13, №602 від 30.05.13.
(а.с.68, 72, 76, 80, 84, 88, 92, 96, т.2).

Оплата за поставлений товар здійснена
позивачем у безготівковій формі, про що
свідчать платіжні доручення №4607 від
04.07.13, №4651 від 09.07.13, №4662 від 11.07.13 на
загальну суму 437162, 64 грн. (а.с.100, 101, 102,
т.2).

Суми ПДВ за податковими накладними ТОВ
"ТД "Дана - Дніпро" віднесені позивачем
до складу податкового кредиту
податкової декларації з ПДВ за травень
2013 року у розмірі 72860, 44 грн. (а.с.203 - 207,
т.3), а вартість придбаних товарів у
розмірі 364302 грн. включена до складу
собівартості виготовлених товарів та
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування, податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства у відповідних податкових
періодах 2013 року. (а.с.66 - 70, т.4)

Судом установлено, що товари, придбані
у ТОВ "ТД "Дана - Дніпро", доставлені
позивачем з міста Дніпропетровська на
виробничу базу, розташовану по проїзду
Поліграфістів,8-б у м. Олександрія,
власним транспортним засобом, а саме -
вантажними автомобілями НОМЕР_3 та ISUZU
д.н.з. НОМЕР_4 (водій - ОСОБА_3), про що
складено товарно-транспортні накладні
№401 від 07.05.13, №416 від 10.05.13, №444 від 13.05.13,
№466 від 16.05.13, №497 від 20.05.13, №533 від 23.05.13,
№568 від 28.05.13, №602 від 30.05.13. (а.с. 70, 74, 78, 82,
86, 90, 94, 98, т.2).

Придбана металопродукція використана
в якості сировини при виробництві
відливків деталей, які у подальшому
реалізовані покупцям.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"Торговий дім "Аларкон" (смт. Васище
Харківського району Харківської
області) суд установив, що між ними
укладено договір поставки №45-ЛК від
01.07.13, за умовами якого ТОВ "ТД "Аларкон"
(постачальник) зобов'язується
поставити металопродукціцю власним
автотранспортом та передати у
власність покупця, а ТОВ "ОЛК" (покупець)
зобов'язується прийняти продукцію та
оплатити її. (а.с.136-137, т.2)

ТОВ "ТД "Аларкон" на адресу позивача
виписані такі первинні документи про
поставку товарів (металопрокату) та
послуг (транспортних витрат) на суму
647751, 27 грн., у т.ч. ПДВ - 107958, 54 грн.:
рахунки-фактури №717 від 01.07.13, №709 від
02.07.13, №710 від 03.07.13, №718 від 04.07.13, №711 від
05.07.13, №712 від 10.07.13, №719 від 12.07.13, №713 від
15.07.13, №720 від 17.07.13, №714 від 22.07.13, №721 від
29.07.13 (а.с. 140, 143, 146, 149, 152, 155, 158, 161, 164, 167, 170,
т.2); видаткові накладні №717 від 01.07.13,
№709 від 02.07.13, №710 від 03.07.13, №718 від 04.07.13,
№711 від 05.07.13, №712 від 10.07.13, №719 від 12.07.13,
№713 від 15.07.13, №720 від 17.07.13, №714 від 22.07.13,
№721 від 29.07.13 (а.с. 139, 142, 145, 148, 151, 154, 157, 160,
163, 176, 169, т.2); податкові накладні №250 від
01.07.13, №242 від 02.07.13, №243 від 03.07.13, №251 від
04.07.13, №244 від 05.07.13, №245 від 10.07.13, №252 від
12.07.13, №246 від 15.07.13, №253 від 17.07.13, №247 від
22.07.13, №254 від 29.07.13. (а.с. 138, 141, 144, 147, 150, 153,
156, 159, 162, 165, 168, т.2)

Позивачем на рахунок ТОВ "ТД "Аларкон"
платіжними дорученнями №4898 від 21.08.13,
№4900 від 22.08.13, №5004 від 10.09.13 переказано
647751, 27 грн. (а.с.171, 172, 173, т.2).

Суми ПДВ за податковими накладними ТОВ
"ТД "Аларкон" у розмірі 107958, 54 грн.
включені позивачем до складу
податкового кредиту податкової
декларації з ПДВ за липень 2013 року (а.с.
208 - 212, т.3). Вартість придбаних товарів
та послуг у розмірі 539792, 73 грн. включена
до собівартості виробленої продукції
та до складу витрат, що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування,
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства у відповідних
податкових періодах 2013 року. (а.с.66 - 70,
т.4)

Судом установлено, що перевезення
товарів здійснювалося силами
постачальника ТОВ "ТД "Аларкон", про що
ним складено товарно-транспортні
накладні №717 від 01.07.13, №709 від 02.07.13, №710
від 03.07.13, №718 від 04.07.13, №711 від 05.07.13, №712
від 10.07.13, №719 від 12.07.13, №713 від 15.07.13, №720
від 17.07.13, №714 від 22.07.13, №721 від 29.07.13. (а.с.
241 - 250, т.6, а.с. 1-8, т.7)

Придбана металопродукція використана
позивачем в якості сировини при
виробництві готової продукції (порізки
та гнуття деталей) дільниці лазерної
різки.

Перевіряючи взаємовідносини позивача
з ПП "Фаворит запчастини" (смт. Ювілейне
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області), суд
установив, що між ними укладено договір
поставки №49-ЛК від 01.07.13, за умовами
якого ПП "Фаворит запчастини"
(постачальник) зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця продукцію, а ТОВ "ОЛК" (покупець)
зобов'язується прийняти продукцію та
оплатити її. (а.с.218-219, т.6)

На виконання умов вказаного договору
ПП "Фаворит запчастини" у липні 2013 року
відвантажено позивачу товари (запасні
частини) на суму 219246, 12 грн., у т.ч. ПДВ -
36541, 02 грн.

Передача товарів оформлена накладними
№33 від 02.08.13, №80 від 05.08.13, №200 від 12.08.13,
№349 від 19.08.13 (а.с.220, 224, 229, 234, т.6) із
видачею податкових накладних №33 від
02.08.13, №80 від 05.08.13, №200 від 12.08.13, №349 від
19.08.13 (а.с.223, 227 -228, 232-233, 237 - 238, т.6).

Виставлені ПП "Фаворит запчастини"
рахунки-фактури №33 від 02.08.13, №80 від
05.08.13, №200 від 12.08.13, №349 від 19.08.13 (а.с.221,
225, 230, 235, т.6) оплачені позивачем у
безготівковій формі платіжним
дорученням №5210 від 16.10.13 на суму 219246,12
грн.

Суми ПДВ за податковими накладними ПП
"Фаворит Запчастини" віднесені
позивачем до складу податкового
кредиту податкової декларації з ПДВ за
серпень 2013 року у розмірі 36541,02 грн. (а.с.
213 -218, т.3).

Про перевезення вантажів від ПП
"Фаворит запчастини" позивачем
складено товарно-транспортні накладні
№33 від 02.08.13, №80 від 05.08.13, №200 від 12.08.13,
№349 від 19.08.13 (а.с.222, 226, 231, 236, т.6), згідно з
якими перевезення товарів з м.
Дніпропетровська до міста Олександрії
здійснювалося належним позивачу
вантажним автомобілем НОМЕР_5 (водій -
ОСОБА_3), а також легковим автомобілем
ВАЗ321093, д.н.з.НОМЕР_10 (водій ОСОБА_3),
орендованим у громадянина ОСОБА_5 (а.с.
106, т.4, а.с. 39 - 40, т.7)

Придбані запасні частини використано
для оновлення та ремонту обладнання
механо-складальної дільниці.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"Євроконтакт ЛТД" (м. Дніпропетровськ)
встановлено, що між ними укладено
договір поставки №63-ЛК від 26.08.13, за
умовами якого ТОВ "Євроконтакт-ЛТД"
(постачальник) зобов'язується передати
продукцію (металопрокат) у власність
покупця, а ТОВ "ОЛК" (покупець)
зобов'язується прийняти продукцію та
оплатити її (а.с.176-177, т.2).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ "Євроконтакт-ЛТД" у вересні 2013 року
поставлено позивачу товарів
(металопродукцію) на суму 251692,56 грн., у
т.ч. ПДВ - 41948, 76 грн.

Передача та оплата товару оформлена
виписаними ТОВ "Євроконтакт-ЛТД"
первинними документами:
рахунками-фактурами №4 від 04.09.13, №54 від
09.09.13, №63 від 16.09.13, №87 від 23.09.13, №90 від
27.09.13 (а.с. 181, 185, 189, 193, 197, т.2), накладними
№РН-0000194 від 04.09.13, №РН-0000196 від 09.09.13,
№РН-0000198 від 16.09.13, №РН-0000200 від 23.09.13,
№РН-0000203 від 27.09.13 (а.с.179, 183, 187, 191, 195, т.2),
податковими накладними №4 від 04.09.13, №54
від 09.09.13, №63 від 16.09.13, №87 від 23.09.13, №90
від 27.09.13 (а.с. 178, 182, 186, 190, 194, т.2).

Оплата за поставлені товари здійснена
позивачем у безготівковій формі, про що
свідчить платіжне доручення №5336 від
11.11.13 на суму 251622, 56 грн. (а.с.198, т.2).

На підставі податкових накладних ТОВ
"Євроконтакт ЛТД" позивачем сформовано
податковий кредит у податковій
декларації з ПДВ за вересень 2013 року у
розмірі 41948, 76 грн. (а.с. 219 - 226, т.3), а
вартість придбаних товарів у розмірі
185944 грн. включена до складу
собівартості виробленої продукції та
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування, податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства у відповідних податкових
періодах 2013 року. (а.с.66 - 70, т.4)

Судом установлено, що товари, придбані
у ТОВ "Євроконтакт ЛТД", доставлені
позивачем з міста Дніпропетровська на
виробничу базу, розташовану по проїзду
Поліграфістів, 8-б у м. Олександрія,
власним транспортним засобом, а саме -
вантажним автомобілем НОМЕР_6 (водій -
ОСОБА_3), належним позивачу на праві
власності (а.с. 104, т.4), про що складено
товарно-транспортні накладні №РН-0000194
від 04.09.13, №РН-0000196 від 09.09.13, №198 від
16.09.13, №РН-0000200 від 23.09.13, №203 від 27.09.13
(а.с.180, 184, 188, 192, 196, т.2).

Придбана металопродукція частково
використана в якості сировини для
виготовлення відливок деталей в
асортименті та порізки деталей,
частково - для укладки фундаменту
дільниці лазерної різки.

З приводу взаємовідносин позивача з
ТОВ "Фетіс" (м. Харків) установлено, що
вони випливають із укладеного договору
поставки №64-ЛК від 26.08.13, за умовами
якого ТОВ "Фетіс" (постачальник)
зобов'язується передати продукцію у
власність покупця, а ТОВ "ОЛК" (покупець)
зобов'язується прийняти продукцію та
оплатити її (а.с.199-200, т.2).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ "Фетіс" у вересні 2013 року
відвантажено позивачу товари (основні
засоби для механоскладальної дільниці
та дільниці лазерної різки) на суму 311667,
34 грн., у т.ч. ПДВ - 51944, 56 грн.

Про оплату та поставку товарів ТОВ
"Фетіс" виписані такі первинні
документи: рахунки №СФ-51 від 05.09.13,
№СФ-52 від 12.09.13, №СФ-53 від 19.09.13, №СФ-54
від 24.09.13, №СФ-55 від 26.09.13, №СФ-56 від 30.09.13
(а.с. 204, 208, 212, 216, 220, 224, т.2); накладні №РН-51
від 05.09.13, №РН-52 від 12.09.13, №РН-53 від 19.09.13,
№РН-54 від 24.09.13, №РН-55 від 26.09.13, №РН-56
від 30.09.13 (а.с. 202, 206, 210, 214, 218, 222, т.2);
податкові накладні №10 від 05.09.13, №11 від
12.09.13, №15 від 19.09.13, №16 від 24.09.13, №32 від
26.09.13, №33 від 30.09.13 (а.с. 201, 205, 209, 213, 217, 221,
т.2).

Оплата за поставлений товар здійснена
позивачем у безготівковій формі, про що
свідчить платіжне доручення №5288 від
05.11.13 на суму 311667, 34 грн. (а.с.225, т.2).

На підставі податкових накладних ТОВ
"Фетіс" позивачем сформовано
податковий кредит у податковій
декларації з ПДВ за вересень 2013 року у
розмірі 51944, 56 грн. (а.с. 219 - 226, т.3).

Перевезення придбаних товарів з смт.
Губиніха Новомосковського району
Дніпропетровської області до міста
Олександрії здійснювалося позивачем,
належними йому вантажними
автомобілями НОМЕР_6 та FAW1051 д.н.з.
НОМЕР_7 (водій - ОСОБА_3). Про перевезення
вантажів ТОВ "ОЛК" складено
товарно-транспортні накладні №51 від
05.09.13, №РН-52 від 12.09.13, №РН-53 від 19.09.13,
№РН-54 від 24.09.13, №55 від 26.09.13, №56 від 30.09.13
(а.с. 203, 207, 211, 215, 219, 223, т.2)

Зарахування товарів до складу основних
засобів та введення їх в експлуатацію
оформлено відповідними наказами,
актами приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів. (а.с. 241 - 250, т.4, а.с. 1-8, т.5)

Відтак, судом установлено, що право на
формування даних податкового обліку з
податку на додану вартість та податку
на прибуток у позивача по
взаємовідносинах з ТОВ "Вуглекислотний
завод Дніпропетровська", ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс", ТОВ
"ПДО-Дніпро", ТОВ "ТД "Дана-Дніпро", ТОВ
"ТД "Аларкон", ПП "Фаворит запчастини",
ТОВ "Євроконтакт-ЛТД", ТОВ "Фетіс" щодо
поставки товарів та послуг виникло
внаслідок фактичного проведення
господарських операцій, які є об'єктами
оподаткування, підтверджено належними
первинними та розрахунковими
документами, достовірність яких у ході
судового розгляду справи відповідачем
не спростована.

Воднораз, як вбачається зі змісту акту
перевірки позивача, підставою для
невизнання його права на формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
податкового кредиту з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
цими контрагентами послугували
висновки відповідача про укладення
ними правочинів, які не спричиняють
реального настання правових наслідків
та є нікчемними по ланцюгу до
вигодонабувача.

В підґрунтя цього покладено висновки
актів інших податкових органів, якими
не підтверджено реальність здійснення
господарських відносин із
контрагентами та встановлено
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення
операцій по ланцюгу постачання, а саме:

- акт Дніпропетровської МДПІ
Дніпропетровської області ДПС
№1351/225/37070403 від 06.11.12 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Вуглекислотний завод
Дніпропетровська" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків, їх реальності та повноти
відображення в обліку за вересень 2011
року" (а.с. 241 - 248, т.2);

- акт Лівобережної МДПІ м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС №1251/224/33972540 від 25.03.13 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Спецфундаментбуд-Плюс" щодо
підтвердження господарських відносин
з ТОВ "Тесей-Н" за листопад 2011 року, ТОВ
"Спарк ЛТД" за листопад 2011 року, ТОВ
"Кміс-Торгаш МК" за грудень 2011 року, ТОВ
"Бамівський завод залізобетонних
виробів" за лютий 2012 року" (а.с.1-12, т.3);

- акт Дніпропетровської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області №208/22-04/38113600 від 28.10.13 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "ПДО-Дніпро" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ "Київський
машинобудівельний завод", їх
реальності та повноти відображення в
обліку за лютий, березень, квітень та
травень 2013 року" (а.с.13-15, т.3);

- акт Дніпропетровської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області №206/22-04/38242407 від 20.09.13 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "ТД "Дана-Дніпро" щодо
підтвердження господарських відносин
із ТОВ "Київський машинобудівний завод"
за березень, квітень, травень, червень
2013 року" (а.с.16-18, т.3);

- акт Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області №309/22-20-23-06/25467696 від
27.02.14 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Аларкон" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.01.13 по 31.12.13"
(а.с.26-31, т.3);

- акт Дніпропетровської ОДПІ
Дніпропетровської області ДПС
№215/22-04/36474516 від 30.10.13 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
"Фаворит запчастини" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за серпень 2013 року" (а.с.32-34, т.3);

- акт ДПІ у Кіровському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області
№473/04-65-22-03/37374068 від 26.02.14 "Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Євроконтакт-ЛТД" щодо
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платниками податків за період жовтень,
грудень 2012 року, квітень, травень,
червень, липень, серпень, вересень 2013
року" (а.с.35-44, т.3);

- акт ДПІ у Дзержинському районі м.
Харькова ГУ Міндоходів у Харківській
області №243/20-30-22-03/38495358 від 25.10.13 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Фетіс" щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків, їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період липень - вересень 2013 року"
(а.с.45-47, т.3).

Як пояснив суду представник
відповідача, ці акти використані
відповідачем під час перевірки
позивача, як ймовірного
вигодонабувача, залученого до ланцюгів
товарно-грошових потоків з метою
штучного формування податкового
кредиту та надання податкової вигоди
іншим суб'єктам господарювання.

У зв'язку з цим суд зазначає, що чинне
законодавство не ставить право
платника податків на формування даних
свого податкового обліку в залежність
від можливості проведення зустрічної
звірки його контрагентів податковими
органами, або від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання, зокрема,
тими, які не були постачальниками
товарів (послуг), на вартість яких
нарахований ПДВ, що включений
платником податку до податкового
кредиту.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України
№21-47а10 від 31.01.11, яка в силу статті 244-2
КАС України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суд зауважує, що платник податків
(покупець товару/послуг) не має
обов'язку та повноважень здійснювати
контроль за дотриманням
постачальниками товару вимог
податкового законодавства та правил
ведення господарської діяльності і в
подальшому нести відповідальність за
можливу неправомірну діяльність
будь-кого з контрагентів. Лише
встановлення факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісними
постачальниками з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями
постачальників чи сприяння ухиленню
постачальниками товару від виконання
податкових зобов'язань може слугувати
підставою для відмови у праві на
податковий кредит. При цьому такі
висновки не можуть ґрунтуватися на
припущеннях, а повинні
підтверджуватися належними доказами.

Між тим, таких доказів відповідачем
суду не надано, а судом не здобуто.

Стверджуючи про правомірність
коригування даних податкового обліку
позивача шляхом виключення зі складу
витрат та податкового кредиту
відповідних сум за господарськими
операціями з ТОВ "Вуглекислотний завод
Дніпропетровська", ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс", ТОВ
"ПДО-Дніпро", ТОВ "ТД "Дана-Дніпро", ТОВ
"ТД "Аларкон", ПП "Фаворит запчастини",
ТОВ "Євроконтакт-ЛТД", ТОВ "Фетіс", які
нібито займалося діяльністю,
спрямованою на надання неправомірної
податкової вигоди третім особам,
відповідач не надав суду судових
рішень про визнання недійсними угод,
укладених позивачем з цими
постачальниками, ініційованих
податковим органом на підставі ст.ст.
234, 228 ЦК України, або щодо фіктивної
діяльності останніх, визнаної такою у
порядку, передбаченому статтею 55-1 ГК
України, статтею 205 КК України.

У ході судового розгляду судом не
здобуто доказів, які б ставили під
сумнів реальність виконання описаних
вище операцій з поставки товарів
(послуг) позивачеві, невідповідність
цих операцій дійсному економічному
змісту, або засвідчили б наявність
інших обставин, що підтвердили
недобросовісність позивача як
платника податків.

Отже, висновки податкового органу про
порушення позивачем п.138.1, п.138.2, п.138.8
ст.138, ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України при
декларуванні ним даних податкового
обліку по спірним взаємовідносинах з
ТОВ "Вуглекислотний завод
Дніпропетровська", ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс", ТОВ
"ПДО-Дніпро", ТОВ "ТД "Дана-Дніпро", ТОВ
"ТД "Аларкон", ПП "Фаворит запчастини",
ТОВ "Євроконтакт-ЛТД", ТОВ "Фетіс" є
безпідставними.

Перевіряючи взаємовідносини позивача
з ТОВ "Таурус-Газ" (с. Супрунівка
Полтавського району Полтавської
області), суд установив, що вони
опосередковані договором
купівлі-продажу №24 від 01.08.11, за умовами
якого ТОВ "Таурус-Газ" (продавець)
зобов'язується передати у власність
ТОВ "ОЛК" (покупець), а покупець
зобов'язується прийняти у свою
власність та оплатити товар в
кількостях та за ціною (вартістю), що
наводяться в додатках до цього
договору, які підписуються та
скріплюються печатками обох сторін та
є невід'ємною частиною цього договору
(а.с.193-196, т.1).

На виконання умов договору ТОВ
"Таурус-Газ" виписані позивачу такі
первинні документи про поставку
товарів (агрегатів та обладнання) у
серпні, вересні та жовтні 2011 року, на
загальну суму 593151, 86 грн., у т.ч. ПДВ - 98858,
64 грн.:

- рахунок-фактура №114 від 12.08.11, накладна
№114 від 12.08.14, податкова накладна №114
від 12.08.11 на суму 68 000 грн., у т.ч. ПДВ -
11333,33 грн. (а.с.197, 198, 200, т.1);

- рахунок-фактура №117 від 16.08.11, накладна
№117 від 16.08.11, податкова накладна №117
від 16.08.11 на суму 55 000 грн., у т.ч. ПДВ - 9166,67
грн. (а.с. 201, 202, 204, т.1);

- рахунок-фактура №0509 від 05.09.11,
накладна №0509 від 05.09.11, податкова
накладна №0509 від 05.09.11 на суму 72 000 грн.,
у т.ч. ПДВ - 12 000 грн. (а.с. 205, 206, 207, т.1);

- рахунок-фактура №2009 від 20.09.11,
накладна №2009 від 20.09.11, податкова
накладна №2009 від 20.09.11 на суму 93 000 грн.,
у т.ч. ПДВ - 15500 грн. (а.с.209, 210, 212, т.1);

- рахунок-фактура №2109 від 21.09.11,
накладна №2109 від 21.09.11, податкова
накладна №2109 від 21.09.11 на суму 82800 грн., у
т.ч. ПДВ - 13800 грн. (а.с.213, 214, 216, т.1);

- рахунок-фактура №2909 від 29.09.11,
накладна №2909 від 29.09.11, податкова
накладна №2909 від 29.09.11 на суму 32718,89 грн.,
у т.ч. ПДВ - 5453,15 грн. (а.с.217, 218, 219, т.1);

- рахунок-фактура №0310 від 03.10.11,
накладна №0310 від 03.10.11, податкова
накладна №0310 від 03.10.11 на суму 39024,72 грн.,
у т.ч. ПДВ - 6504,12 грн. (а.с.221, 222, 224, т.1);

- рахунок-фактура №1010 від 10.10.11,
накладна №1010 від 10.10.11, податкова
накладна №1010 від 10.10.11 на суму 58072,5 грн.,
у т.ч. ПДВ - 9 678,75 грн. (а.с.225, 226, 228, т.1);

- рахунок-фактура №1710 від 17.10.11,
накладна №1710 від 17.10.11, податкова
накладна №1710 від 17.10.11 на суму 52 050 грн.,
у т.ч. ПДВ - 8 675 грн. (а.с.229, 230, 232, т.1);

- рахунок-фактура №2710 від 27.10.11,
накладна №2710 від 27.10.11, податкова
накладна №2710 від 27.10.11 на суму 40 485 грн.,
у т.ч. ПДВ - 6747,62 грн. (а.с.233, 234, 236, т.1).

Доказів складання додатків до договору
купівлі-продажу №24 від 01.08.11, у яких
були б наведені кількість товарів, що
підлягають поставці, їх асортимент та
вартість, як це передбачено вказаним
договором, позивачем суду не надано.

На рахунок ТОВ "Таурус-Газ" позивач
перерахував 593151,86 грн. платіжними
дорученнями №1491 від 27.09.11, №1658 від 28.10.11,
№1779 від 16.11.11, №1801 від 17.11.11, №1800 від
17.11.11, №1824 від 23.11.11, №1837 від 25.11.11. (а.с.128 -
134, т.4 ).

Суми ПДВ за податковими накладними ТОВ
"Таурус-Газ" включено позивачем до
складу податкового кредиту податкових
декларації з ПДВ, а саме 20500 грн. - за
серпень 2011 року, 46753, 15 грн. - за вересень
2011 року, 31605, 49 грн. - за жовтень 2011 року.
(а.с.175 - 187, т.3).

Досліджуючи обставини виконання цих
господарських операцій, суд установив,
що згідно з умовами п.2.4 договору
купівлі-продажу №24 від 01.08.11,
укладеного з ТОВ "Таурус-Газ", товар
доставляється (перевозиться) силами та
засобами покупця за адресою, яка
визначається у договорі. Натомість, як
пояснили суду представники позивача,
товари перевозилися з міста Кременчука
Полтавської області до міста
Олександрія силами постачальника ТОВ
"Таурус-Газ", про що надали суду копії
товарно-транспортних накладних №114 від
12.08.11, №117 від 16.08.11, №0509 від 05.09.11, №2009
від 20.09.11, №2109 від 21.09.11, №2909 від 29.09.11,
№0310 від 03.10.11, №1010 від 10.10.11, №1710 від
17.10.11, №2710 від 27.10.11. (а.с. 199, 203, 208, 211, 215, 220,
223, 227, 231, 235, т.1). Однак, не надали доказів
внесення змін до договору №24 від 01.08.11
щодо умов та місця поставки, як того
вимагають ст. 654 ЦК України, ст.188 ГК
України.

Наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.97 №363, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 20.02.98 за
№128/2568, затверджено Правила
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні (тут і надалі -
Правила №363, у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), які визначають права,
обов'язки і відповідальність власників
автомобільного транспорту -
Перевізників та вантажовідправників і
вантажоодержувачів - Замовників.

Згідно з абзацом 27 розділу 1, пунктом 11.1
Правил №363 товарно-транспортна
накладна - це єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи. Товарно-транспортна
накладна та дорожні листи вантажного
автомобіля є основними документами на
перевезення вантажів.

Відповідно до пунктів 11.4, 11.5, 11.6, 11.7
Правил №363 оформлення перевезень
вантажів товарно-транспортними
накладними здійснюється незалежно від
умов оплати за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом). Після прийняття
вантажу згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Згідно з пунктами 13.1, 13.2 Правил №363
перевізник здає вантажі у пункті
призначення вантажоодержувачу згідно
з товарно-транспортною накладною.
Здача вантажів вантажоодержувачу у
пункті призначення по масі і кількості
місць провадиться у порядку і способом,
за якими вантажі були прийняті від
вантажовідправника (зважуванням на
вагах, обмірюванням, підрахунком місць
та ін.).

Всупереч цим вимогам,
товарно-транспортні накладні, які
надані суду на підтвердження
перевезення товарів, придбаних
позивачем у ТОВ "Таурус-Газ", не містять
назви автопідприємства - перевізника,
не підписані його уповноваженою
особою, зокрема водієм, не містять
посилання на подорожні листи, до яких
вони додаються. Суд також критично
оцінює ці документи, як докази,
оскільки вони містять недостовірні
дані щодо транспортних засобів, якими
нібито-то здійснювалися перевезення
великовагових вантажів (агрегатів,
труб, арматури). Так, у наданих
товарно-транспортних накладних
зазначено автомобіль НОМЕР_8 та причіп
д.н.з. 016-26СК. Між тим, за інформацією
УДАІ УМВС України в Кіровоградській
області, наданої на запит суду, згідно з
даними бази НАІС ДДАІ та НБД
"Автомобіль" державний номерний знак
НОМЕР_9 закріплений за легковим
автомобілем марки АЗЛК 2140, який
зареєстрований за громадянкою ОСОБА_6,
а державний номерний знак 01626СК
закріплений за легковим автомобілем
марки ВАЗ 21091, який зареєстрований за
громадянином ОСОБА_7 (а.с. 104 -105, т.5), що
виключає можливість перевезення таким
рухомим складом великотоннажних
вантажів, як це вказано у згаданих
товарно-транспортних накладних.

Згідно з записами, які містяться
накладних та товарно-транспортних
накладних, виписаних ТОВ "Таурус-Газ",
вантажі від імені ТОВ "ОЛК" одержували
за довіреностями ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.96 №99, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12.06.96 за
№293/1318, затверджено Інструкцію про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, яка поширюється
на підприємства, установи та
організації, їхні відділення, філії,
інші відособлені підрозділи та
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності.

Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 цієї
Інструкції сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
відпускаються покупцям або
передаються безплатно тільки за
довіреністю одержувачів.

Бланки довіреностей видаються після їх
реєстрації у Журналі реєстрації
довіреностей, який має бути
пронумерований, прошнурований та
скріплений печаткою і підписами
керівника і головного бухгалтера
підприємства.

Довіреність на одержання цінностей від
постачальника за нарядом, рахунком,
договором, замовленням, угодою або
іншим документом, що їх замінює,
видається довіреній особі під розписку
і реєструється в журналі реєстрації
довіреностей.

Забороняється видавати довіреності,
які повністю або частково не заповнені,
не мають зразків підпису осіб, на ім'я
яких вони виписані.

Згідно з пунктом 15 цієї Інструкції
відповідальність за дотримання
постачальником встановленого порядку
відпуску за довіреністю цінностей
покладається на посадових осіб
підприємства-постачальника, які мають
право підписувати первинні документи
на відпуск цінностей. Відповідальність
за своєчасне та повне оприбуткування
одержаних за виданими довіреностями
цінностей покладається на посадових
осіб, яким надано право підписувати
довіреності, а також на особу, яку
призначено для виписування і
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей.

Належних доказів видачі та реєстрації
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 довіреностей на
отримання товарно-матеріальних
цінностей від ТОВ "Таурус-Газ"
позивачем суду не надано, оскільки
поданий суду реєстр документів за 2011
рік не відповідає вимогам до Журналу
реєстрації довіреностей, установленим
згаданою Інструкцією. (а.с.135 - 151, т.4).

Враховуючи з'ясовані обставини, з
огляду на те, що документи, надані
позивачем суду на підтвердження
здійснення господарських операцій з
ТОВ "Таурус-Газ", мають суперечливий
характер, складені з порушенням вимог
чинних законодавчих актів, суд не
приймає їх в якості належних доказів на
підтвердження поставки товарів.

Суд також враховує, що первинні
документи, надані суду на
підтвердження взаємовідносин з ТОВ
"Таурус-Газ", не подавалися позивачем
податковому органу на перевірку, про що
свідчить акт №184/22-00/31907552 від 21.05.14 (а.с.
152, т.1)

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК
України у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому пункту 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам контролюючого органу, які
проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Абзацом 2 пункту 44.7 статті 44 ПК України
передбачено, що протягом трьох робочих
днів з дня отримання акта перевірки
платник податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.

З огляду на те, що позивач не надавав
первинні документи на перевірку
податковому органу, а також після
отримання акту перевірки, не долучив їх
до заперечень (а.с. 169 - 170, т.1), це дає суду
підстави вважати, що такі документи,
зокрема податкові накладні, були
відсутні у позивача на час складення
звітності, а суми ПДВ, включені до
складу податкового кредиту, всупереч
п.198.6 ст.198 ПК України є
непідтвердженими.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП
"Епізод" (м. Харків), суд установив, що
між ПП "Епізод" (постачальник) та ТОВ
"ОЛК" (покупець) укладено договір
поставки №46-ЛК від 01.07.13, за умовами
якого ТОВ "ОЛК" зобов'язується
поставити металопродукцію власним
автотранспортом, прийняти товар та
оплатити його (а.с.103-104, т.2).

ПП "Епізод" на адресу позивача виписані
такі первинні документи про поставку
товарів (металопрокату) вагою 52, 858 т
вартістю 295362, 73 грн. та послуг
(транспортних затрат) вартістю 26617, 36
грн., усього - на суму 386376, 11 грн., у т.ч.
ПДВ - 64396, 02 грн.:

- рахунок-фактура №383 від 08.07.13, накладна
№383 від 08.07.13, податкова накладна №383
від 08.07.13 на суму 54 461,11 грн., у т.ч. ПДВ -
9076,85 грн. (а.с.105, 106, 108, т.2);

- рахунок-фактура №384 від 09.07.13, накладна
№384 від 09.07.13, податкова накладна №384
від 09.07.13 на суму 54 20,02 грн., у т.ч. ПДВ -
9034,34 грн. (а.с.19, 110, 112, т.2);

- рахунок-фактура №385 від 16.07.13, накладна
№385 від 16.07.13, податкова накладна №385
від 16.07.13 на суму 58341,11 грн., у т.ч. ПДВ -
9723,52 грн. (а.с.113, 114, 116, т.2);

- рахунок-фактура №386 від 19.07.13, накладна
№386 від 19.07.13, податкова накладна №386
від 19.07.13 на суму 52129,44 грн., у т.ч. ПДВ -
8688,24 грн. (а.с.117, 118, 120, т.2);

- рахунок-фактура №387 від 24.07.13, накладна
№387 від 24.07.13, податкова накладна №387
від 24.07.13 на суму 55564,02 грн., у т.ч. ПДВ -
9260,67 грн. (а.с.121, 122, 124, т.2);

- рахунок-фактура №388 від 26.07.13, накладна
№388 від 26.07.13, податкова накладна №388
від 26.07.13 на суму 57304,43 грн., у т.ч. ПДВ -
9550,74 грн. (а.с.125, 126, 128, т.2);

- рахунок-фактура №389 від 31.07.13, накладна
№389 від 31.07.13, податкова накладна №389
від 31.07.13 на суму 54369,98 грн., у т.ч. ПДВ - 9
061,66 грн. (а.с.129, 130, 132, т.2).

Суми ПДВ за податковими накладними ПП
"Епізод" у розмірі 64396,02 грн. включені
позивачем до складу податкового
кредиту податкової декларації з ПДВ за
липень 2013 року (а.с. 208 - 212, т.3). Вартість
придбаних товарів та послуг у розмірі
321980, 09 грн. (295362, 73 грн. + 26617, 36 грн.)
включена до собівартості виробленої
продукції та до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, податкової декларації з
податку на прибуток підприємства у
відповідних податкових періодах 2013
року. (а.с.66 - 70, т.4)

Як вбачається з наданих документів, ПП
"Епізод" разом з поставленими товарами
надав позивачу транспорті послуги, які
не включені до ціни товарів, а вказані у
рахунках та накладних окремим рядком.
На вартість цих послуг нараховано
податок на додану вартість, який
сплачений позивачем.

Згідно з частиною 5 статті 267 ГК України
у договорі поставки за згодою сторін
може бути передбачений порядок
відвантаження товарів будь-яким видом
транспорту, а також вибірка товарів
покупцем.

За умовами пунктів 3.1, 3.2 договору
поставки №46-ЛК від 01.07.13 поставка
товару здійснюється на умовах ЕXW
"Франко завод", відповідно до
Міжнародних правил інтерпретації
торгових термінів "Інкотермс 2010".

Відповідно до Правил використання
внутрішніх та міжнародних торгових
термінів Міжнародної торгової палати
"Інкотермс" в редакції 2010 року
(Інкотермс 2010), умова поставки EXW
"франко-завод" передбачає, що продавець
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання щодо поставки в момент,
коли він надав товар у розпорядження
покупця на площах свого підприємства
чи в іншому названому місці (наприклад,
на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без
здійснення митного очищення товару для
експорту та завантаження його на
будь-який приймаючий транспортний
засіб. Таким чином, цей термін покладає
мінімальні обов'язки на продавця, а
покупець несе всі витрати і ризики у
зв'язку з перевезенням товару з площ
продавця до місця призначення. Однак,
якщо сторони бажають покласти на
продавця обов'язки щодо завантаження
товару в місці відправлення та всі
ризики й витрати такого вантаження, це
має бути чітко обумовлено шляхом
включення відповідного застереження
до договору купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний надати товар у
розпорядження покупця в названому
місці поставки, без завантаження на
будь-який приймаючий транспортний
засіб, в узгоджений день чи в межах
погодженого періоду або, якщо такого
часу не обумовлено, у строк, звичайний
для поставки аналогічних товарів. Якщо
сторони не узгодили конкретної точки в
межах названого місця поставки, і
наявні декілька придатних для цього
точок, продавець може вибрати таку
точку в межах місця поставки, яка
найбільш відповідає його цілям.

Між тим, представники позивача
стверджували, що перевезення товарів
забезпечував постачальник ПП "Епізод"
власним транспортом. При цьому, доказів
внесення змін до договору №46-ЛК від
01.07.13 щодо умов поставки, як того
вимагають ст. 654 ЦК України, ст.188 ГК
України, або укладання письмового
договору перевезення відповідно до
статті 307 ГК України, позивачем суду не
надано.

На підтвердження транспортування
товарів позивач надав суду копії
товарно-транспортних накладних №383 від
08.07.13, №384 від 09.07.13, №385 від 16.07.13, №386 від
19.07.13, №387 від 24.07.13, №388 від 26.07.13, №389 від
31.07.13. (а.с.107, 111, 115, 119, 123, 127, 131, т.2), зі
змісту яких вбачається, що у них ПП
"Епізод" значиться як перевізник
(автопідприємство) та
вантажовідправник, а ТОВ "ОЛК" - як
замовник та вантажоодержувач. Також у
цих товарно-транспортних накладних
вказаний автомобіль В/а DAF 95XF480 НОМЕР_11,
водій - ОСОБА_9 При цьому
товарно-транспортні накладні не
містять посилання на подорожні листи,
до яких вони додаються.

Крім того, у згаданих
товарно-транспортних накладних
відсутні відмітки про
вантажно-розвантажувальні операції та
транспортні послуги, виконані водієм
при навантаженні та розвантаженні, про
вартість транспортних послуг, що
повинна бути сплачена замовником
автотранспорту, а також будь-які інші
дані, які б підтверджували транспортні
витрати ПП "Епізод", вартість яких
зазначена у його рахунках-фактурах,
накладних та податкових накладних.
Воднораз, ціна товарів, зазначена у
товарно-транспортних накладних, не
співпадає з ціною товарів, вказаною у
рахунках-фактурах, накладних та
податкових накладних ПП "Епізод".

Між тим, як установлено судом,
взаємовідносини позивача з ПП "Епізод"
щодо поставки товарів у липні 2013 року
за договором №46-ЛК від 01.07.13 були
предметом перевірки, проведеної
відповідачем у жовтні 2013 року,
результати якої оформлені довідкою
Олександрійської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області №152/22-10/31907552
від 29.10.13 "Про результати зустрічної
звірки ТОВ "ОЛК" щодо документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків ПП "Епізод" за
липень 2013 року". (а.с. 91- 98, т.5). До
перевірки податковому органу позивач
повідомленням від 03.10.13 (вх..№3095/10) надав
зокрема документи, які підтверджують
господарські відносини з ПП "Епізод" за
липень 2013 року та правомірність
декларування податкового кредиту з ПДВ
у розмірі 64396 грн.: договір, видаткові
накладні, податкові накладні,
товарно-транспортні накладні, платіжне
доручення, та зазначив, що доставка
товару здійснювалася ТОВ "ОЛК",
вантажним автомобілем VOLVO VNL, що є
власністю ТОВ "ОЛК", та підтверджується
товарно-транспортними накладними №383
від 08.07.13, №384 від 09.07.13, №385 від 16.07.13, №386
від 19.07.13, №387 від 24.07.13, №388 від 26.07.13, №389
від 31.07.13. (а.с. 148 - 207, т.6). Вказані
документи перевірені та описані
податковим органом у довідці
№152/22-10/31907552 від 29.10.13 (а.с. 91-98, т.5), а
також в акті №184/22-00/31907552 від 21.05.14. (а.с. 96
- 97, т.1)

Як вбачається зі змісту
товарно-транспортних накладних,
наданих позивачем на перевірку до
Олександрійської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області у жовтні 2013
року (а.с.201- 207, т.6), вони відрізняються
за змістом від товарно-транспортних
накладних, наданих позивачем до позову,
хоча мають однакові реквізити (номер та
дату). Зокрема, у перших накладних
перевізником зазначено ТОВ "ОЛК",
автомобіль VOLVO VNL, водій - ОСОБА_3 Крім
того, у графах товарно-транспортних
накладних "Відомості про вантаж"
вказано іншу (більшу) кількість, ціну та
масу брутто товарів, ніж у
товарно-транспортних накладних,
наданих позивачем до позову.

Так само, рахунки-фактури, накладні та
податкові накладні, складені ПП
"Епізод", які надані позивачем на
перевірку у жовтні 2013 року (а.с. 182 - 200,
т.6), та ті, які надані ним до позову,
маючи однакові реквізити (номер та
дату) та співпадаючи у загальній сумі
коштів та сумі ПДВ, відрізняються за
змістом щодо кількості (ваги)
поставлених товарів (листів, арматури)
та щодо номенклатури (найменування),
оскільки у рахунках-фактурах,
накладних та податкових накладних ПП
"Епізод", які надані позивачем на
перевірку у жовтні 2013 року, відсутні
будь-які транспортні витрати.

Судом установлено, що позивач на
виконання договору №64-ЛК від 01.07.13
перерахував на рахунок ПП "Епізод" 386763,
11 грн., а саме платіжними дорученнями
№5041 від 19.09.13 на суму 186376, 11 грн. №5160 від
10.10.13 на суму 200000 грн. (а.с.133, 134, т.2). Суд
зазначає, що такі розрахунки не
узгоджується з умовами поставки,
передбаченими п.3.3 договору №64-ЛК від
01.07.13, згідно з якими поставка продукції
здійснюється після повної оплати
товару, що підлягає поставці. Доказів
внесення змін до договору поставки
щодо умов розрахунків позивачем суду
не надано.

Згідно з записами, які містяться
накладних, вантажі від ПП "Епізод" від
імені позивача одержував ОСОБА_8 за
довіреностями. Належних доказів видачі
ОСОБА_8 довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей від ПП
"Епізод" та їх реєстрації позивачем
суду не надано, оскільки поданий суду
реєстр документів за 2013 рік не
відповідає вимогам до Журналу
реєстрації довіреностей, установленим
Інструкцією про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженою наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.96 №99. (а.с. 152 -
165, т.4).

Таким чином, з огляду на те, що наявні в
матеріалах справи документи, які за
твердженням представників позивача
доводять здійснення спірних
господарських операцій позивача з ТОВ
"Таурус-Газ" та ПП "Епізод", містять
недостовірну інформацію, мають дефекти
в оформленні, а також враховуючи
відсутність документів, ведення яких
передбачено законодавством, суд
прийшов до висновку про
непідтвердження реальності
господарських операцій позивача з цими
контрагентами.

Відсутність фактичного здійснення
господарських операцій, відображених у
видаткових та податкових накладних,
свідчить, що відповідні документи не
можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку. З огляду на це,
наявність цих первинних документів,
які формально відповідають вимогам до
їх оформлення, у спірних
правовідносинах не є підставою для
віднесення відповідних сум до витрат
та податкового кредиту, оскільки під
час судового розгляду справи доведено,
що відомості у таких документах щодо
господарських операцій не
відповідають дійсності.

Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України,
який у постанові №21-425во10 від 07.02.12
вказав, що наявність у позивача
податкових накладних, виданих
контрагентом, за умови встановлення
судом факту нездійснення самої
господарської операції, не є підставою
для віднесення зазначених у цих
накладних сум до податкового кредиту.

Також у постановах №09/143 від 08.09.09,
№21-737во10 від 27.03.12 Верховний Суд України
вказав, що надання податковому органу
належним чином усіх оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковим органом не встановлено та
не доведено, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

За таких обставин, враховуючи
непідтвердження фактичного постачання
ТОВ "Таурус-Газ" та ПП "Епізод"
позивачеві товарів (послуг), суд
погоджується з висновками відповідача
про безпідставність формування
податкового кредиту та витрат за
такими операціями, незважаючи на
наявність у платника податку (позивача
у справі) доказів сплати вартості
товарів/послуг. Перерахування
позивачем коштів на рахунки ТОВ
"Таурус-Газ" та ПП "Епізод" за товари та
послуги, що фактично цими суб'єктами не
постачалися, не було вчинено з метою
отримання доходу, тому такі дії не
пов'язані з веденням господарської
діяльності. Як встановлено у судовому
засіданні, позивач та згадані
контрагенти ставили за мету не
виконання договорів, а складання
документів, які б дали правові підстави
позивачеві отримати податкову вигоду
шляхом зменшення податкових
зобов'язань.

При цьому суд зазначає, що установлення
факту недійсності, в тому числі
нікчемності цивільно-правового
правочину, який опосередковує
відповідні господарські операції, не є
необхідною умовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань платнику податків,
зважаючи на встановлену відсутність
реального вчинення цих господарських
операцій та відсутність зв'язку між
такими операціями та господарською
діяльністю платника податків.

Наслідки порушення податкового
законодавства, зокрема у податковому
обліку, повинні застосовуватися
незалежно від того, чи визнані
відповідні цивільні чи господарські
зобов'язання недійсними, оскільки
відповідальність за порушення норм
податкового законодавства є
самостійним видом юридичної
відповідальності і застосовується
незалежно від відповідальності за
порушення правил здійснення
господарської діяльності.

Відсутність реально вчиненої
господарської операції та, як наслідок,
юридична дефектність відповідних
первинних документів за змістом пункту
44.1 статті 44 ПК України не дозволяє
формувати дані податкового обліку
незалежно від спрямованості умислу
платників податку - учасників
відповідної операції.

А відтак, суд приходить до висновку, що
порушення позивачем приписів
податкового законодавства під час
декларування взаємовідносин з ТОВ
"Таурус-Газ", ПП "Епізод" знайшло своє
належне підтвердження в ході судового
розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем у ході судового розгляду
справи доведено правомірність
висновків податкового органу про
порушення позивачем п.138.1, п.138.2, п.138.8
ст.138, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України при відображенні у
податковому обліку взаємовідносин з
ТОВ "Таурус-Газ", ПП "Епізод". Позивачем
такі висновки не спростовані, а
правомірність формування податкового
кредиту з ПДВ та витрат, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, по
взаємовідносинах з цими контрагентами
належними доказами не підтверджена.
Вказані порушення порядку ведення
первинного обліку призвели до
завищення витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування на
суму 321 980 грн. та заниження податку на
прибуток на 61 176 грн. по
взаємовідносинам з ПП "Епізод", а також
до заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість на суму 163 254
грн. (98 858 грн. - по взаємовідносинах з
ТОВ "Таурус-Газ", 64396 грн. - по
взаємовідносинах з ПП "Епізод"). Тому
податкові повідомлення - рішення форми
"Р" № від 04.06.14, № від 04.06.14 у
цій частині є правомірними.

Воднораз, відповідачем не доведено
правомірність висновків податкового
органу про порушення позивачем п.138.1,
п.138.2, п.138.8 ст.138, ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України при
відображенні у податковому обліку
взаємовідносин з ТОВ "Вуглекислотний
завод Дніпропетровська", ТОВ
"Спецфундаментбуд-плюс", ТОВ
"ПДО-Дніпро", ТОВ "ТД "Дана-Дніпро", ТОВ
"ТД "Аларкон", ПП "Фаворит запчастини",
ТОВ "Євроконтакт-ЛТД", ТОВ "Фетіс", які
підтвердженні належними первинними
документами. У ході перевірки та під
час розгляду справи у суді
достовірність цих документів
відповідачем не спростовано та не
доведено, що викладені у них відомості
не відповідають дійсності.

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України
передбачено, що у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, це тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

З наданого відповідачем на вимогу суду
реєстру податкових повідомлень-рішень
вбачається, що винесенню 04.06.14 спірних
податкових повідомлень-рішень форми "Р"
про збільшення позивачу грошових
зобов'язань з податку додану вартість
та з податку на прибуток, передувало
неодноразове визначення відповідачем
протягом 1095 днів грошових зобов'язань
за цими податками. (а.с. 140, т.3). У зв'язку
з цим у податкових
повідомленнях-рішеннях форми "Р"
№ від 04.06.14, № від 04.06.14 штраф
накладений на підставі ч.2 п.123.1 ст.123 ПК
України у розмірі 50 відсотків сум
нарахованих податкових зобов'язань.

Воднораз, як пояснили суду
представники сторін, усі податкові
повідомлення-рішення форми "Р" про
збільшення на підставі п.54.3 ст.54, п.123.1
ст.123 ПК України грошових зобов'язань з
податку додану вартість та з податку на
прибуток, винесені у період з 04.06.11,
оскаржені ТОВ "ОЛК" до суду в
адміністративних справах №1170/2а-3581/11,
№1170/2а-1840/12, №811/2650/13-а, №811/1727/13-а,
№811/3549/13-а, що розглядалися
Кіровоградським окружним
адміністративним судом. Як установлено
судом, за результатами судового
оскарження донараховані позивачу суми
грошових зобов'язань та застосованих
штрафних (фінансових) санкцій повністю
скасовані, про що набрали законної сили
відповідні судові рішення. (а.с. 117 - 123,
т.5, а.с. 84 - 87, т.6, а.с. 54 - 70, т.7)

Згідно зі статтею 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

За таких обставин, враховуючи факт
скасування судовими рішеннями, що
набрали законної сили, штрафних
санкцій, застосованих до позивача за
порушення податкового законодавства
(заниження податкових зобов'язань), суд
прийшов до висновку про
неправомірність накладення спірними
податковими повідомленнями - рішеннями
на позивача штрафів на підставі ч.2 п.123.1
ст.123 ПК України у підвищеному розмірі.
У спірних правовідносинах
застосуванню підлягає ч.1 п.123.1 ст.123 ПК
України, яка передбачає накладення
штрафу у розмірі 25 відсотків суми
визначеного податкового зобов'язання.

Відтак, доведення у судовому засіданні
факту вчинення податкових порушень -
заниження податкового зобов'язання з
податку на прибуток на 61176 грн. зумовлює
накладення штрафу у розмірі 15294 грн. (61
176 грн. х 25%), а заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 163 254 грн. зумовлює
накладення штрафу у розмірі 40 813, 50 грн.
(163 254 грн. х 25%).

Відповідно до частини 1, пункту 1
частини 2 статті 162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

За змістом пункту 57.4 статті 57 ПК
України, штрафні санкції, нараховані на
суму грошового зобов'язання (її частку),
скасовану за результатами судового
оскарження, також підлягають
скасуванню.

За наслідками розгляду справи суд
прийшов до висновку, що податкове
повідомлення - рішення № від 04.06.14
є протиправним та підлягає скасуванню
в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток на 163
208 грн. (224 384 грн. - 61176 грн.) за основним
платежем, 96898 грн. (112 192 грн. - 15 294 грн.) -
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Податкове повідомлення - рішення
№ від 04.06.14 є протиправним та
підлягає скасуванню в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на 412 883 грн.
(576 137 грн. - 163 254 грн.) за основним
платежем, 247 255 грн. (288068, 50 грн. - 40813, 50
грн.) - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Податкове повідомлення - рішення
№ від 04.06.14 є протиправним та
підлягає скасуванню повністю.

Згідно з частинами 1, 3 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 98 КАС
України суд вирішує питання щодо
судових витрат у постанові суду або
ухвалою.

Вбачається, що за подання цього
адміністративного позову, у якому
заявлено позовних вимог майнового
характеру на загальну суму 1 204 545, 50 грн.
(336 576 грн. + 864 205, 50 грн. + 3764 грн.), судовий
збір відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону
України "Про судовий збір" має
становити 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не більше 4 розмірів
мінімальної заробітної плати, що
складає 4872 грн. Натомість позивачем при
зверненні до суду сплачено судовий
збір у розмірі 12 007, 82 грн. (а.с.2, т.1),
тобто 7135, 82 грн. сплачені зайво та
відповідно до ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" підлягають повернення за
ухвалою суду. З огляду на часткове
задоволення у даній справі позовних
вимог на загальну суму 924008 грн. (163 208
грн. + 96898 грн. + 412 883 грн. + 247 255 грн. грн. +
3764 грн.), суд вважає за необхідне
присудити позивачеві здійснені ним
судові витрати з Державного бюджету
України, пропорційно до задоволених
позовних вимог, у розмірі 3737, 32 грн. (924008
грн. х 4872 грн.): 1 204 545, 50 грн.)

Відповідачем витрати, передбачені ч.2
ст.94 КАС України, не понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Олександрійська ливарна компанія"
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
04.06.14, в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток на 163
208 грн. за основним платежем, 96 898 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
04.06.14, в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 412 883 грн. за основним
платежем, 247 255 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
04.06.14.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити товариству з обмеженою
відповідальністю "Олександрійська
ливарна компанія" з Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 3737, 32
грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш