Справа № 2а-1806/11
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
Справа №
876/8713/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі
м.Львова на ухвалу Шевченківського
районного суду м.Львова від 08 вересня
2014 року про відмову в задоволенні заяви
про визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню, у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в
:

29 серпня 2014 року начальник управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районні м.Львова
звернувся в суд з заявою про визнання
виконавчого листа № 2а- 1806/11 виданого 13
березня 2014 року Шевченківським
районним судом м.Львова таким, що не
підлягає виконанню та відкликання його
з відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м.Львова від 08 вересня 2014 року у
задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, заявник оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що в управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районні
м.Львова вже надходила постанова
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження №32280104 від 20
квітня 2012 року про примусове виконання
виконавчого листа №2а-1860/2011, виданого 13
квітня 2012 року. Постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Львівській області від 22 серпня 2012 року
виконавче провадження закінчено на
підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження». Завершене
виконавче провадження не може бути
розпочате знову. Даною статтею не
передбачено повторне пред'явлення
виконавчого документа до виконання.
Таким чином, вказаний виконавчий лист є
таким, що не підлягає виконанню.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу,
та прийняти нову, якою заяву про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Тому
відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу- без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 листопада 2013 року
задоволено частково адміністративний
позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м.Львова. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Львова щодо
не проведення перерахунку державної та
додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до
вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за періоди
з 01 лютого 2010 року по 22 липня 2011 року.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м.Львова здійснити перерахунок та
виплату державної та додаткової пенсії
ОСОБА_1, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01 лютого 2010
року по 22 липня 2011 року.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року вказана постанова суду
залишена без змін.

20 квітня 2012 року державним виконавцем
Мироненко В.В. підрозділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 32280104 з виконання постанови
Шевченківського районного суду
м.Львова від 25 листопада 2011 року.

22 серпня 2012 року державним виконавцем
винесено постанову про закриття
виконавчого провадження №32280104.

13 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 15 листопада 2013 року
вказану заяву задоволено та змінено
спосіб і порядок виконання рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 25 листопада 2011 року№ 2а-1806/11,
шляхом стягнення з управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова в
користь ОСОБА_1 перерахованої, однак не
виплаченої державної та додаткової
пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01 лютого 2010 року по 22
липня 2011 року в сумі 63 890,46 грн.
(шістдесят три тисячі вісімсот
дев'яносто гривень сорок шість
копійок).

На підставі вказаної ухвали 13 березня
2014 року Шевченківським районним судом
м.Львова видано виконавчий лист № 2а-
1806/11 .

Відмовляючи в задоволенні заяви
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районні м.Львова, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстави для визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню,
відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.259 КАС України передбачає, що суд,
який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, або визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті суд
ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином, суд визнає виконавчий
лист таким, що не підлягає виконанню, у
разі: якщо його було видано помилково
(помилка може стосуватися особи, якій
видано виконавчий лист, і яка не має
права на його одержання (були відсутні
повноваження, не було заяви стягувача),
боржника, законної сили судового
рішення тощо); якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою (в цьому випадку слід
надати докази добровільного
виконання); з інших причин, зокрема, у
разі втрати виконавчого документа,
який повинен бути повернутий до суду.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
наведені боржником обставини не є
перешкодою для виконання прийнятого
судом рішення і не зумовлюють
необхідність визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що Європейський суд з прав людини
у своїй прецедентній практиці виходить
із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків.

Право на доступ до суду включає в себе
не лише право ініціювати провадження, а
й право отримати «вирішення» спору
судом. Воно було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави дозволяла особі
подати до суду цивільний позов без
гарантії того, що справу буде вирішено
остаточним рішенням в судовому
провадженні. Для пункту 1 статті 6
Конвенції було б неможливо детально
описувати процесуальні гарантії, які
надаються сторонам у судовому процесі -
провадженні, яке є справедливим,
публічним та швидким, не гарантувавши
сторонам того, що їхні цивільні спори
будуть остаточно вирішені (див. рішення
у справах «Мултіплекс проти Хорватії»
(Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10
липня 2003 року, та «Кутіч проти
Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25,
ECHR 2002-II).

В п. 35 Рішення Європейського суду з прав
людини в справі «Півень проти України»
Суд вказав, що право на судовий розгляд,
гарантований ст. 6 Концепції, захищає
також виконання остаточних та
обов'язкових судових рішень, які в
країні, що поважає верховенство права,
не можуть залишатися невиконаними,
завдаючи при цьому шкоди одній зі
сторін.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, а ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" передбачає, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню.

З врахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при винесені оскаржуваної
ухвали правильно дано правову оцінку
обставинам справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Львова
залишити без задоволення, а ухвалу
Шевченківського районного суду
м.Львова від 08 вересня 2014 року про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, у справі № 2а-1806/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик