Справа № 820/13470/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р.Справа № 820/13470/14

Головуючий 1 інстанції: Горшкова О.О.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова
Харківської області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2014р. по
справі № 820/13470/14

за позовом Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова
Харківської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний Дом
«Соллі-Плюс»

третя особа Головне Управління
пенсійного фонду України в Харківській
Області

про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова
Харківської області, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив стягнути з ТОВ
«Автомобільний Дом «Соллі-Плюс» на
користь Державного бюджету України на
рахунок Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова
Харківської області 32159,3 грн. збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при відчуженні легкового
автомобіля Mercedes-Benz S 500L 4Matic, номер
кузова НОМЕР_1.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.14 р. по
справі № 820/13470/14 позов залишено без
задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду
першої інстанції та подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.14 р. по
справі № 820/13470/14 та прийняти нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
з підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

Відповідач та третя особа письмові
заперечення на апеляційну скаргу не
подали.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.14 р. по
адміністративній справі № 820/10933/13, яка
залишена без змін Ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.14 р., адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова, Управління Державної
казначейської служби України у
Московському районі м. Харкова, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, ТОВ «Автомобільний
Дом «Соллі-Плюс», про стягнення
помилково сплаченого збору задоволено
та стягнуто з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 помилково
сплачений збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 32159,3
грн. На момент розгляду справи
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.14 р. по
адміністративній справі № 820/10933/13 є
чинною, а тому обставини, викладені у
вказаному судовому рішенні не
потребують повторного доказування.

Звертаючись до суду першої інстанції
із позовною заявою, позивач вказав на
те, що платниками збору у розумінні п. 7
ст. 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» є юридичні та фізичні
особи при здійсненні операцій з
продажу або іншому відчуженні
легкового автомобіля.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов до
висновку, що за органами казначейської
служби законодавець не закріпив
повноважень щодо проведення стягнення
відповідних коштів, що є безпосереднім
обов'язком органів Пенсійного фонду
України, проте поклав безпосередній
обов'язок на Державну казначейську
службу, як розпорядника, саме щодо
проведення державної політики у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, що передбачає у т.ч. і
безспірне списання коштів за рішенням
суду, а також за поданням органів, що
контролюють справляння (стягнення)
платежів бюджету, що входить до
безпосередніх обов'язків саме
управління Пенсійного фонду України.

В доводах апеляційної скарги позивач
по справі зазначає, що суд першої
інстанції, дійшовши висновку, що
позивач є не належним суб'єктом владних
повноважень, який може вертатися до
суду із вказаними вище позовними
вимогами, в порушення вимог. ст. 52 КАС
України не здійснив заходів щодо
заміни первинного позивача або щодо
повідомлення органу Пенсійного фонду
України про можливість вступу у справу,
як третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних
повноважень мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

З аналізу зазначеної правової норми
вбачається, що звернення до суду є
способом реалізації наданої суб'єктові
владних повноважень компетенції, а
тому відбувається з урахуванням ч. 2 ст.
19 Конституції України, тобто лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. З наведеного
випливає, що право на звернення до суду
суб'єкта владних повноважень не може
встановлюватися підзаконними
нормативними актами.

Положеннями ч. 1 ст. 52 КАС України
визначено, що суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного позивача або відповідача
належним позивачем або відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.
Згідно ст. 104 КАС України до
адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. Суб'єкт
владних повноважень має право
звернутися до адміністративного суду у
випадках, встановлених законом.

Колегія суддів вважає за доцільне
зауважити, що звернення до суду з
позовом особи, якій не належить право
вимоги (неналежний позивач), є
підставою для відмови у задоволенні
такого позову, оскільки права, свободи
чи інтереси цієї особи у сфері
публічно-правових відносин не
порушені.

В даному випадку, звернення до суду
першої інстанції суб'єкта владних
повноважень, якому не належить право
вимоги, тобто звернення до суду поза
межами наданих повноважень та за
межами своєї компетенції, також може
слугувати підставою для відмови у
задоволенні позову, оскільки приписами
КАС України прямо передбачено право на
звернення до суду суб'єктів владних
повноважень виключно у випадках,
передбачених законом.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції не замінив первинного
позивача на належного є безпідставним,
оскільки суд першої інстанції у своєму
рішенні лише вказав, що позивач не є
належним суб`єктом владних
повноважень, який може звертатись до
суду зі спірними вимогами, тобто суд
першої інстанції встановив, що позивач
звернувся до суду поза межами наданих
йому повноважень та компетенції. При
цьому, зазначення в судовому рішенні
тієї обставини, що стягнення
відповідних коштів є безпосереднім
обов'язком органів пенсійного фонду
України, не позбавляє можливості
належного суб'єкта владних
повноважень, якому законом таке право
надане, звернутися до суду із вимогами
про стягнення коштів.

Також в доводах апеляційної скарги
позивач по справі зазначив, що судом
першої інстанції порушено приписи
Верховного Суду України щодо
застосування п. 7 ст. 1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки
Верховним Судом України зазначено, що
юридичні та фізичні особи при
здійснення операцій з придбання
легкового автомобіля не є платниками
збору у розумінні ст. 1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування».

Колегія суддів зазначає, що предметом
спору в межах даної справи є вимога
суб'єкта владних повноважень про
стягнення з відповідача 32159,3 грн. збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування при відчуженні легкового
автомобіля Mercedes-Benz S 500L 4Matic, номер
кузова НОМЕР_1, а тому дана справа
розглядалася судом першої інстанції
виключно в межах наявності у позивача
права на звернення до суду першої
інстанції та обґрунтованості
заявлених позовних вимог.

При цьому в силу приписів ст. 72 КАС
України судом першої інстанції
правомірно зазначено, що на момент
розгляду даної справи існує постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.14 р. по
адміністративній справі № 820/10933/13, яка
є чинною та набрала законної сили, якою
була встановлена правомірність
заявлених вимог про стягнення з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 32159,3 грн. та саме
цим рішення було встановлено в
судовому порядку, що відповідно п. 7 ст. 1
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), обов'язок зі
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування покладається на
осіб лише у випадку відчуження, а не при
купівлі автомобілів.

Інших доводів на спростування
висновків суду першої інстанції
апелянтом не наведено, а тому колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, оскільки наведені
вище доводи апеляційної скарги його не
спростовують.

Зважаючи на те, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.14 р. по
справі № 820/13470/14 прийнята з дотриманням
вимог чинного законодавства, колегія
суддів не виявила підстав для її
скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у Московському районі м.
Харкова Харківської області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.14 р. по
справі № 820/13470/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.14 р. по
справі № 820/13470/14 за позовом Управління
Державної казначейської служби
України у Московському районі м.
Харкова Харківської області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний Дом
«Соллі-Плюс» третя особа Головне
Управління пенсійного фонду України в
Харківській області про стягнення суми
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П.