Справа № 805/8515/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/52936/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року у справі за позовом Державного
підприємства «Донецька залізниця» до
Державної фінансової інспекції в
Донецькій області про скасування
вимоги 05-05.1-10-14/3915 від 09 квітня 2013 року в
частині пункту 51,

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство «Донецька
залізниця» звернулось із позовом про
скасування вимоги № 05-05.1-10-14/3915 від 09
квітня 2013 року в частині пункту 51, яким
позивача зобов'язано відобразити по
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість СП «Агроспецмонтаж» та
стягнути з зазначеного контрагента
зайво сплачені кошти за виконані
роботи у загальній сумі 238365,10 грн.
шляхом повернення коштів або виконання
відповідного обсягу робіт.

Позов мотивовано тим, що порушення щодо
правильності застосування розцінок
при виконанні робіт по капітальному
ремонту даху будівлі моторельсового
транспорту ПЧ-22 станції Слов'янськ
згідно акту приймання виконаних
підрядних робіт, виконаних СП
«Агроспецмонтажник» за травень, липень
2012 року, яке в свою чергу, призвело, на
думку відповідача, до завищення
вартості виконаних робіт на загальну
суму 238365,10 гривень вже було наведене у
пункті 55 оскаржуваної вимоги.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року, залишеною без змін позовні
вимоги задоволено. Скасовано пункт 51
вимоги інспекції № 05-05.1-10-14/3915 від 09
квітня 2013 року. Суди дійшли висновку
про необґрунтованість вимоги
відповідача.

В касаційній скарзі, що надійшла до
Вищого адміністративного суду України,
Інспекція, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.
Заслухавши доповідь
судді Вищого адміністративного суду
України, перевіривши матеріали справи
та переглядаючи матеріали справи в
межах доводів касаційної скарги,
судова колегія вважає, що вона підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 26 листопада
2012 року по 19 лютого 2013 року відповідно
до пункту 2.7 плану
контрольно-ревізійної роботи
інспекції на 4-й квартал 2012 інспекцією
проведено планову ревізію
фінансового-господарської діяльності
підприємства позивача за період з 01
квітня 2010 року по 01 жовтня 2012 року. За
наслідком проведення ревізії
складений акт № 05.1-16/01 від 26 лютого 2013
року.

09 квітня 2013 року інспекцією на підставі
висновків акту ревізії прийнято вимогу
№ 05-05.1-10-14/3915 про усунення фінансових
порушень, виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності,
яка оскаржується позивачем в частині
пункту 51, в якому зазначено, що
перевіркою правильності застосування
розцінок при виконанні робіт по
капітальному ремонту даху будівлі
моторельсового транспорту ПЧ-22 та по
капітальному ремонту будівлі контори
дорожнього майстра ПД-8 на станції
Слов'янськ по акту приймання виконаних
підрядних робіт СП
«Агроспецмонтажник» за травень, липень
2012 року встановлено невірне
застосування розцінок, що призвело до
завищення вартості робіт на загальну
суму 238365,10 гривень, що є порушенням п.
3.3.10.1 «Правил визначення вартості
будівництва» ДБН Д.1.1-2000 від 27.08.2000 № 174
зі змінами, у зв'язку з чим від позивача
вимагається відобразити по
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість СП «Агроспецмонтаж» та
стягнути з зазначеного контрагента
зайво сплачені кошти за виконані
роботи у загальній сумі 238365,10 гривень
шляхом повернення коштів або виконання
відповідного обсягу робіт.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року № 499/2011
(далі - Положення) Державна фінансова
інспекція України (далі -
Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства; звертається до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів,
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» № 2939-ХІІ, згідно з якими
державній контрольно-ревізійній
службі надано право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Отже органу державного фінансового
контролю надано можливість
здійснювати контроль за використанням
коштів державного і місцевого бюджету
та у разі виявлення порушень
законодавства пред'являти обов'язкові
до виконання вимоги щодо усунення
таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір та
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Наведене дає підстави для висновку про
наявність у органу державного
фінансового контролю права заявляти
вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

У даній справі Інспекція пред'явила
вимоги, які вказують на виявлені
збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки
відшкодовуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, правильність їх обчислення
перевіряє суд, який розглядає цей
позов, а не за поданням
адміністративного позову
підконтрольної установи про визнання
вимоги протиправною.

Отже висновок судів про задоволення
позову не ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права,
у зв'язку з чим судові рішення
підлягають скасуванню з прийняттям
нового про відмову у позові.

Відповідна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 15 квітня 2014 року (справа
№ 21-40а14) від 13 травня 2014 року (21-89а14), 15
жовтня 2014 року.

Відповідно до ст. 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
Суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Донецькій області
задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року скасувати.

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає крім, як в
строки, з підстав та в порядку,
передбаченому главою 3 розділу IV КАС
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець