Справа № 804/7173/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 804/7173/14
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Олефіренко Н.А.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
червня 2014 року по справі № 804/7173/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр технічної
підтримки «МЕМ» до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центр технічної
підтримки «МЕМ» звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у АНД районі
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області від 28.04.2014 №
, яким ТОВ «ЦТП «МЕМ» збільшено
податкове зобов'язання з ПДВ в сумі
584190,00 грн. та застосовано фінансові
санкції у розмірі 146047,50 грн., усього
730237,50 грн. та податкове
повідомлення-рішення ДПІ у АНД районі
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області від 28.04.2014
№, яким ТОВ «ЦТП «МЕМ» збільшено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 827797,00 грн. та
застосовано фінансові санкції у
розмірі 206954,25 грн., усього 1034751,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під
час проведення перевірки у позивача
були у наявності всі необхідні
первинні документи, оформлені
відповідно до вимог, встановлених ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», та які були надані
відповідачу під час проведення
перевірки. Підприємством надано до
перевірки первинні документи, які
підтверджують факт здійснення
господарських операцій. Позивач також
зазначає, що ним правомірно сформовано
валовий дохід та включено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість по податковим
накладним від постачальників. Крім
того, відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами, що
укладення договорів з контрагентами не
відповідало дійсним намірам сторін
щодо набуття цивільних прав і
обов'язків та той факт, що договори
укладено без мети настання реальних
наслідків.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16.06.2014 адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у АНД районі
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області від 28.04.2014 №
, яким ТОВ "ЦТП "МЕМ" збільшено
податкове зобов'язання з ПДВ в сумі
584190,00 грн. та застосовано фінансові
санкції у розмірі 146047,50 грн., усього
730237,50 грн. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у АНД районі
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області від 28.04.2014
№, яким ТОВ "ЦТП "МЕМ" збільшено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 827797,00 грн. та
застосовано фінансові санкції у
розмірі 206954,25 грн., усього 1034751,25 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 16.06.2014 та
прийняти нову постанову, якою в
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено виїзну планову
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2012, за результатами якої складено
акт №705/04-61-22-1/33517193 від 24.03.2014.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем:

п.п. 135.2, п.п. 135.4.1, п.п. 135.5.12, п.п.135.5.1 ст. 135,
п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України,
в результаті чого підлягає
донарахуванню податок на прибуток
підприємств в сумі 827 797,00 грн., в т. ч. у 1
кварталі 2011 року - 33 178 грн., у 3 кварталі
2011 року - 36 578 грн., у 4 кварталі 2011 року - 31
015 грн., у 1 кварталі 2012 року - 130 245 грн., у 2
кварталі 2012 року - 27 678 грн., у 3 кварталі
2012 року - 116 111 грн., у 4 кварталі 2012 року -
452 992 грн.;

п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
безпідставно віднесено до складу
податкового кредиту всього на суму 584
190,38 грн., у т. ч. за лютий 2011 року на суму
28 850 грн., за вересень 2011 року - 31 806,93 грн.,
за грудень 2011 року - 26 969,22 грн., за січень
2012 року - 8 138,67 грн., за лютий 2012 року - 74
256,34 грн., за березень 2012 року - 41 648,03 грн.,
за травень 2012 року - 18 103,34 грн., за
червень 2012 року - 8 256,35 грн., за вересень
2012 року - 110 581,85 грн., за листопад 2012 року
- 147 342,12 грн., за грудень 2012 року -88 237,53
грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

№ від 28.04.2014, яким ТОВ "ЦТП "МЕМ"
збільшено податкове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 827 797,00 грн. та
застосовано фінансові санкції у
розмірі 206954,25 грн., усього 1034751,25 грн.;

№ від 28.04.2014, яким ТОВ "ЦТП "МЕМ"
збільшено податкове зобов'язання з ПДВ
в сумі 584190,00 грн. та застосовано
фінансові санкції у розмірі 146047,50 грн.,
усього 730237,50 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу.

Відповідно до п.138.1. ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з приписами пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку, не
включаються до складу витрат (пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Отже, задля правомірного формування
валових витрат, вищевказані витрати
повинні бути підтверджені первинними,
розрахунковими документами, на
підставі яких платником податків
здійснюється відображення
господарської операції в податковому
обліку.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності).

При цьому, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (п. 198.2. ст.198 ПК
України).

Згідно з п.198.3. ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201
Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Відповідно до матеріалів справи сума,
отримана позивачем від реалізації
товару ПАТ «Мотор Січ» за 4 квартал 2012
року складає 2 181 938,99 грн., з якої ПДВ - 363
656,48 грн. Сума доходу у розмірі 2 181 938,899
грн. відображена у бухгалтерському
обліку позивача по дебету рахунку 361
«Розрахунки з вітчизняними покупцями»
та по кредиту рахунку 702 «Дохід від
реалізації товарів». Дохід від
реалізації товару ПАТ «Мотор Січ» за 4
квартал 2012 року у розмірі 1 818 282,40 грн.
включено до складу доходу від
операційної діяльності (дохід від
реалізації товарів (робіт, послуг))
рядка 02 податкової декларації з
податку на прибуток підприємства за 2012
рік.

Таким чином, посилання відповідача в
апеляційній скарзі щодо заниження
позивачем доходу, який враховується
при визначенні об'єкта оподаткування у
4 кварталі 2012 року в розмірі 979 205, 40 грн.
є безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
серпня 2012 року між позивачем (покупець)
та ТОВ «С.Т.С.-СІЧ» було укладено
договір поставки товарів № 96/08/12, за
яким продавець зобов'язався поставити
на адресу покупця товар відповідно до
накладних, а покупець зобов'язався
оплатити отриманий товар.

Протягом вересня-грудня 2012 року
позивачем було придбано у ТОВ
«С.Т.С.-СІЧ» товар на загальну суму
1666171,00 без ПДВ. На підтвердження
здійснення господарської операції, ТОВ
«ЦТП «МЕМ» від ТОВ «С.Т.С.-СІЧ» було
отримано товар та складено відповідно
податкові накладні. Товар, а саме
інструменти, що придбали у ТОВ
«С.Т.С.-СІЧ» в подальшому було
реалізовано на території України.

Позивачем відповідно до накладної № 0005
від 01.02.2011 було придбано у ПП
«Альянс-СД» промисловий інструмент на
загальну суму 173100,00 з ПДВ. Товар
отримано та складено відповідно
податкову накладну.

На підставі договору № 310711 від 31.07.2011
між позивачем (покупець) та ТОВ ФПК
«Корті» (продавець) було укладено
договір купівлі-продажу. На виконання
названого договору було отримано
рахунок-фактуру № 19/08 від 01.08.2011 року та
складено видаткову накладну від 01.08.2011
року позивачем було придбано у ТОВ ФПК
«Корті» промисловий інструмент на
загальну суму 190841,54 грн. у тому числі
ПДВ 31806,93 грн.

На підставі договору поставки від
12.02.2012 № 17, укладеного між позивачем
(покупець) та ПП «Галан-Буд»
(постачальник), останній зобов'язався
продати ТОВ «ЦТП «МЕМ» промисловий
інструмент, а позивач зобов'язався
прийняти та оплатити товар на загальну
суму 264322,11 грн., у тому числі ПДВ 44053,69
грн.

Здійснення господарської операції
було зафіксоване первинними
бухгалтерськими документами, а саме
видатковими накладними № 34 від 24.02.2012,
№ 42 від 21.03.2012, № 93 від 30.03.2012, № 81 від
21.06.2012. Товар отримано та складено
відповідно податкові накладні.

03 вересня 2012 року між ПП «АТМ»
(продавець) та ТОВ «ЦТП «МЕМ» (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
№ 37/09/2012, за умовами якого продавець
зобов'язується продати, а покупець
прийняти і оплатити товар - промисловий
інструмент на загальну суму 77563,12 грн., в
тому ПДВ 12927,29 грн.

Здійснення господарської операції
підтверджується видатковою накладною
№ 3123 від 17.09.2012. Товар отримано та
складено відповідно податкову
накладну.

На підставі договорів поставки № 46 від
03.01.2012, № 57 від 02.02.2012, № 59 від 07.02.2012 року,
укладених між ТОВ «Авінс Трейд»
(постачальник) та ТОВ «ЦТП «МЕМ»
(покупець), постачальник зобов'язався
поставити, а покупець оплатити товар -
промисловий інструмент на загальну
суму 183881,00 грн., в тому числі ПДВ 30646,84
грн.

На виконання умов договору відповідно
до видаткових накладних № 338 від 13.02.2012,
№ 339 від 14.02.2012, № 265 від 30.01.2012, № 264 від
21.03.2012 товар було отримано покупцем та
складено відповідно податкові
накладні.

У відповідності з договором поставки
від 03.01.2012 № 38, укладеного між ТОВ «ТВК
«Базіс-Трейд» (постачальник) та ТОВ
«ЦТП «МЕМ» (покупець), постачальник
зобов'язався поставити, а покупець
оплатити товар - промисловий
інструмент на загальну суму 254528,12 грн.,
у тому числі ПДВ 42421,37 грн.

На виконання умов договору відповідно
до видаткових накладних № 43 від 30.01.2012,
№ 90 від 24.02.2012, № 131 від 21.03.2012, № 207 від
30.03.2012, № 119 від 17.05.2012 товар було
отримано покупцем та складено
відповідно податкові накладні.

У відповідності з договорами постави №
ВК2607 від 20.09.2011 року та № 149 від 02.12.2011
року укладених між ТОВ «НВП
«Металелектронмаш» (постачальник) та
ТОВ «ЦТП «МЕМ» (покупець), постачальник
зобов'язався поставити, а покупець
оплатити товар - промисловий
інструмент на загальну суму 361500,33 грн.,
в тому числі ПДВ 60250,05 грн.

Здійснення господарських операцій
було зафіксоване первинними
бухгалтерськими документами,
придбаний товар, зокрема промисловий
інструмент використано у
господарській діяльності позивача, по
всім названим вище господарським
операціям розрахунки здійснені у
безготівковій формі.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.99 №996-XIVфінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Вищенаведені документи, якими позивач
підтверджує виконання укладених
договорів, містять всі обов'язкові
реквізити, що передбачені ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», в
розумінні вказаного Закону є
первинними, такими, що підтверджують
здійснення відповідної господарської
операції.

На момент укладення та реалізації
вказаних вище договорів вказані
контрагенти позивача мали
зареєстровані у встановленому порядку
установчі документи та цивільну
дієздатність згідно з чинним
законодавством, були зареєстровані як
платники податку на додану вартість.

Відповідачем доказів анулювання
свідоцтва про реєстрацію контрагентів
позивача в якості платників податку на
додану вартість, виключення їх з
реєстру платників податку на додану
вартість не надано, податкові накладні,
на підставі яких позивачем суми
податку на додану вартість включені до
складу податкового кредиту, складені
означеними підприємствами у
відповідності до вимог ст. 201
Податкового кодексу України.

Використання позивачем придбаних
товарів (робіт, послуг) у власній
господарській діяльності відповідачем
не заперечується.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Доказів порушень відображення
вищевказаних господарських операцій в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача матеріали справи не містять.

Також укладені позивачем з означеними
вище підприємствами договори не
містять умов та ознак, які б свідчили
про їх суперечність інтересам держави
та суспільства або порушували
публічний порядок.

Чинним законодавством України не
передбачено обов'язку сторони договору
перевіряти повноваження контрагента
на підписання первинних
бухгалтерських та податкових
документів, як і не передбачено
відповідальності сторони договору за
порушення її контрагентом вимог
чинного законодавства при укладанні
договору. У тому випадку, якщо не
доказано обізнаності сторони договору
про факт порушення законодавства його
контрагентом на момент укладання
договору, вважається, що така сторона
діяла правомірно.

Укладені позивачем договори
відповідають вимогам чинного
законодавства України, мають своїм
наслідком зміну у майновому стані
учасників правочину, є економічно
виправданими, а факт виконання
господарських зобов'язань сторін
підтверджується первинними та
податковими документами.

Належні докази, які б свідчили про
порушення з боку контрагентів
позивача, які б позбавляли позивача
права на віднесення відповідних сум до
валових витрат та податкового кредиту
відповідачем не подані, в матеріалах
справи такі докази відсутні.

Посилання відповідача, що операції з
придбання товарів не підтверджені
актами перевірок контрагентів
позивача, не приймається колегією
суддів до уваги, оскільки інформація,
що міститься в матеріалах перевірки
підприємств, за встановлених вище
фактичних обставин не може бути
підставою для висновку про відсутність
фактичного здійснення господарських
операцій.

Виходячи з затвердженого Наказом
Державної податкової служби України №
984 від 22.12.2010 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, акт
перевірки лише фіксує обставини,
встановлені під час проведення
перевірки, факти виявлених порушень
законодавства. При цьому контролюючий
орган не позбавлений права викладати в
акті перевірки власні суб'єктивні
висновки щодо зафіксованих обставин.

Проте такі висновки щодо контрагентів
позивача не можуть бути підставою для
визнання відсутності фактичного
здійснення господарських операцій, а
також підставою для настання
негативних наслідків для платника
податку - отримувача товарів (позивача).
Статтею 61 Конституції України
встановлений індивідуальний характер
відповідальності юридичної особи.

Із змісту вищенаведених норм
вбачається, що Податковий кодекс
України не ставить право позивача на
формування валових витрат та
податкового кредиту в залежність від
декларування постачальниками, в тому
числі і по ланцюгу постачання, своїх
податкових зобов'язань та/або від
сплати ними сум податку на додану
вартість до бюджету.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
свідчить про те, якщо державні органи
мають інформацію про зловживання в
системі оподаткування конкретною
компанією, вони повинні застосовувати
відповідні заходи саме до цього
суб'єкту, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007 р. у справі
«Інтерсплав проти України»).

Отже, якщо контрагенти позивача і не
виконали своїх зобов'язань щодо сплати
податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цих підприємств і
така відповідальність не може бути
покладена на позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, дав їм правильну юридичну
оцінку, застосував до правовідносин, як
виникли між сторонами по справі норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини і зробив обґрунтований
висновок про задоволення позовних
вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого Адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 22 грудня 2014
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Н.А. Олефіренко