Справа № 2а-17790/09/0370
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 грудня 2014 року м. Київ
В/800/5214/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:
Веденяпіна О.А. (судді-доповідача),

Голубєвої Г.К., Зайцева М.П., Кошіля В.В.,
Лосєва А.М.,

розглядаючи заяву Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 28 серпня 2014 року у справі №
2а-17790/09/0370

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничої
комерційної фірми «Інтеро»

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції

про стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість,

в с т а н о в и в :

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області
звернулась із заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 28
серпня 2014 року, якою касаційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції залишено без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 12
червня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 квітня 2011 року у справі №
2а-17790/09/0370 - без змін.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: пп. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість».

Як приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказує на ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
лютого 2014 року № К/9991/49557/12 та від 25
квітня 2013 року № К/9991/51959/11.

Згідно із статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

У судових рішеннях, на які посилається
заявник, відсутнє різне застосування
одних і тих самих норм матеріального
права в подібних правовідносинах, що
відповідно до статті 237 КАС України
може бути підставою для перегляду
судових рішень в адміністративній
справі Верховним Судом України.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи (пункт 4
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року №2 «Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України»).

Однак, як вбачається зі змісту поданих
судових рішень, правовідносини у
справі, щодо якої подано заяву про
перегляд, та справах, на які
посилається заявник в обґрунтування
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права судом
касаційної інстанції, не є подібними.

Оскільки чинне законодавство
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень та допуску
адміністративної справи для перегляду
Верховним Судом України визначає різне
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, колегія суддів дійшла
висновку про відмову в допуску даної
справи до провадження.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

у х в а л и в :

Відмовити Луцькій об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області у допуску до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 28
серпня 2014 року у справі № 2а-17790/09/0370
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничої
комерційної фірми «Інтеро» до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Судді
О.А. Веденяпін

Г.К. Голубєва

М.П. Зайцев

В.В. Кошіль

А.М. Лосєв