Справа № 814/2217/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2217/13-а

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції:
Марич Є. В.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло
Т.М.,

Яковлєва
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу приватного підприємства «Вікі»
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2014
року по справі за позовом приватного
підприємства «Вікі» до Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м.Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

18.05.2013 року приватне підприємство
«Вікі» звернулося до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Заводському районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області в якому, з
урахуванням 15.05.2014 року уточнення
позовних вимог, просило: визнати
протиправними дії відповідача щодо
проведення камеральної перевірки
податкової звітності з податку на
прибуток приватного підприємства
«Вікі», результати якої оформлено
актом від 12 квітня 2013 року №1138/151/24055786;
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 29
квітня 2013 року №, яким за
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі
110417 грн. з податку на прибуток на 379
календарних днів підприємству
нараховано штраф в розмірі 20%, що
становить 22083,40 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25.06.2014 року
в задоволенні позову приватному
підприємству «Вікі» відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 07.08.2014 року приватне
підприємство «Вікі» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
постанову суду від 25.06.2014 року та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити його позов в повному
обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що при проведені камеральної
перевірки податковим органом не було
використано декларацію з податку на
прибуток, як того вимагає п.п.75.1.1 п.75.1
ст.75 Податкового кодексу України, а
лише досліджувалися висновки акту
перевірки від 28.08.2009 року №3233/23-600/24055786.
З тексту акту камеральної перевірки
від 12.04.2013 року неможливо визначити
наявність у приватного підприємства
«Вікі» податкового боргу, коли даний
податковий борг виник, з чого він
складається, його суму, з якого виду
податку та документального
підтвердження сплати самостійно
визначеного платником грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 110417 грн.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів суду апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, однак постанову суду слід
змінити з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
12.04.2013р., на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20,
п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України,
головним державним податковим
інспектором відділу адміністрування
податку на прибуток управління
оподаткування юридичних осіб Косюк Н.О.
у приміщенні ДПІ у Заводському районі
м. Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
проведено камеральну перевірку з
питання своєчасності сплати грошового
зобов'язання з податку на прибуток,
визначеного контролюючим органом за
актом документальної планової
перевірки від 25.08.2009р. №3233/23-600/24055786
платника податку на прибуток
приватного підприємства «Вікі», за
результатами якої складено акт
перевірки №1138/151/24055786 від 12 квітня 2013
року.

Актом перевірки зафіксовано, що
платник податку порушує терміни сплати
грошового зобов'язання, визначеного
контролюючим органом з податку на
прибуток протягом строків, визначених
п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України.
Зокрема, зазначено, що грошове
зобов'язання визначене контролюючим
органом в сумі 110417 грн. на підставі акту
документальної планової перевірки від
25.08.2009р. №3233/23-600/24055786 з граничним
терміном сплати до 06.05.2010 року фактично
сплачено підприємством 20.05.2011 року,
тобто із затримкою 379 календарних днів.

29 квітня 2013 року, на підставі акту
перевірки №1138/151/24055786 від 12.04.2013р., ДПІ у
Заводському районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким на підставі ст.126
Податкового кодексу України,
приватному підприємству «Вікі»
нараховано штраф в сумі 22083,40 грн. за
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток на 379 календарних днів в
розмірі 110417 грн.

При зверненні з позовом до суду
приватне підприємство «Вікі»
посилалося на відсутність підстав для
нарахування підприємству штрафних
санкцій вказаним податковим
повідомленням-рішенням, оскільки
винесене на підставі акту перевірки
від 25.08.2009р. №3233/23-600/24055786 податкове
повідомлення-рішення від 10.09.2009р.
№/0 про визначення суми грошового
зобов'язання в розмірі 491517 грн.
скасовано постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від
02.04.2013р. у справі №2а-2425/10/1470, у зв'язку з
чим у підприємства не виникає обов'язку
щодо сплати визначеної ним суми
грошового зобов'язання.

Відмовляючи в задоволенні позову
приватного підприємства «Вікі», суд не
взяв до уваги такі твердження позивача,
з посиланням на те, що постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013р. у
справі №2а-2425/10/1470 скасовано постановою
Одеського апеляційного суду від
22.01.2014р.

Однак, при розгляді справи
Миколаївського окружним
адміністративним судом залишено поза
увагою, що податковим
повідомленням-рішенням від 10.09.2009р.
№/0 позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, а не з податку на
прибуток, несвоєчасна сплата якого
стала підставою для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Колегією суддів встановлено, що
визначення податкового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 110417 грн., на
підставі акту перевірки від 25.08.2009р.
№3233/23-600/24055786, здійснено відповідачем
шляхом прийняття податкового
повідомлення-рішення № від
31.03.2010р., яке позивачем в
адміністративному та судовому порядку
не оскаржувалося. А відтак, визначена
таким податковим
повідомленням-рішення сума грошового
зобов'язання є узгодженою та підлягала
сплаті до 06.05.2010р.

Наявною в матеріалах справи обліковою
карткою платника податку приватного
підприємства «Вікі» підтверджено, що
фактично визначена податковим
повідомленням-рішенням № від
31.03.2010р. сума грошового зобов'язання з
податку на прибуток сплачена позивачем
20.05.2011р. платіжним дорученням №1876 від
20.05.2011р.

Відповідно до ст.126 Податкового кодексу
України у разі, якщо платник податків
не сплачує суму грошового зобов'язання
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Оскільки встановлено, що визначену
податковим повідомленням-рішенням
№ від 31.03.2010р. суму податку на
прибуток в розмірі 110417 грн. при
граничному терміні сплати 06.05.2010р.
фактично сплачено приватним
підприємством «Вікі» 20.05.2011р., тому суд
апеляційної інстанції знаходить
обґрунтованим нарахування позивачу
штрафних санкцій в розмірі 20% за
порушення граничних строків сплати
такого грошового зобов'язання на
підставі ст.126 ПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт зазначає, що погашення
боргу здійснювалося підприємством
поетапно і з наявної в матеріалах
справи облікової картки неможливо
встановити коли виник борг та з якого
податку. Колегія суддів критично
ставиться до таких тверджень апелянта,
оскільки в графі «операція» облікової
картки зазначено про зменшення боргу
згідно податкового
повідомлення-рішення № по
платіжному дорученню №1876 від 20.05.2011р.

В п.1.6 Інструкції про порядок ведення
органами Державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від 18
липня 2005 року №276, який був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, зазначено, що
проведення операцій в особових
рахунках платників здійснюється в
хронологічному порядку.

Згідно п.87.9. ст.87 Податкового кодексу
України, у разі наявності у платника
податків податкового боргу органи
державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків. У
такому ж порядку відбувається
зарахування коштів, що надійдуть у
рахунок погашення податкового боргу
платника податків відповідно до статті
95 цього Кодексу або за рішенням суду у
випадках, передбачених законом.

На підставі викладеного, колегія
суддів знаходить законним податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області від 29 квітня 2013 року № і
підстав для його скасування не вбачає.
Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень при прийнятті спірного
податкового повідомлення-рішення діяв
на підставі, в спосіб, що передбачені
законами України, та з врахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Поряд з цим, судова колегія не бере до
уваги твердження апелянта про
відсутність у податкового органу
підстав для проведення камеральної
перевірки підприємства, так як п.п.75.1.1
п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України
чітко передбачено проведення
камеральної перевірки на підставі
даних податкових декларацій, а також
розрахунків платника податків. В
даному випадку Державною податковою
інспекцією у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
проведено камеральну перевірку
приватного підприємства «Вікі» саме на
підставі розрахунків юридичної особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскільки судом першої
інстанції при прийнятті постанови
правильно по суті вирішено справу щодо
відсутності підстав для задоволення
позову приватного підприємства «Вікі»,
але із помилковим встановленням
обставин справи, тому, відповідно до п.1
ч.1 ст.201 КАС України, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Вікі» залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2014
року змінити, виклавши її мотивувальну
частину в редакції даної постанови
апеляційного суду.

В іншій частині постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2014
року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
А.В. Бойко

Судді:
Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв