Справа № 826/9601/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9601/14
інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у місті Києві до
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі міста Києва,
третя особа ОСОБА_2 про скасування
рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

04 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив: скасувати рішення
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва від
16.06.2014 №359, №360, №361, №362, №363 про
застосування фінансових санкцій у
розмірі 850 грн. за подання до органів
Пенсійного фонду України
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 жовтня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, у період
з 04.06.2014 по 16.06.2014 УПФ, у зв'язку з
надходженням звернення застрахованої
особи - ОСОБА_2, який працював у
позивача, та на підставі направлення
від 04.06.2014 №137, проведено позапланову
перевірку ДПІ щодо достовірності
формування та подання стосовно
заявника відомостей, що
використовуються в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з
01.01.2000 по 22.08.2008, в результаті чого
складено акт від 16.06.2014 № 99.

В зазначеному акті відображено
наступні порушення: неподання
відомостей, що використовуються в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
про застраховану особу - ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за
період 2000, 2001, 01.2002; подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, про
застраховану особу - ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), а саме:
невідповідність ідентифікаційного
номера у відомостях про застраховану
особу ОСОБА_2, ідентифікаційному
номеру фізичної особи згідно з
Державним реєстром фізичних осіб -
платників податків за період з 02.2002 по
08.2008.

16 червня 2014 року пенсійним органом, на
підставі пункту 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (Закон № 1058-IV), винесені
рішення №359, №360, №361, №362, №363 про
застосування фінансових санкцій за
подання до органів Пенсійного фонду
України недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку, на загальну
суму 850 грн (по 170 грн кожне) за 2004-2008
роки.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
пенсійного органу та з метою їх
відновлення ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у місті Києві
звернулось за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки оскаржуваними рішеннями
застосовано штрафні санкції саме на
підставі пункту 5 частини дев'ятої
статі 106 Закону № 1058-IV, тобто на
підставі норми, яка втратила чинність з
01.01.2011, такі рішення є протиправними та
підлягають скасуванню.

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є не вірною з огляду
на наступне.

До 01 січня 2011 року відносини, що
виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Виключно цим Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Відповідно до п. 4 ст. 2 ст. 17 Закону №
1058-IV страхувальник зобов'язаний
подавати звітність територіальним
органам пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
пенсійним фондом.

Відповідно до ст. 106 вказаного Закону
відповідальність за своєчасність,
достовірність, повноту нарахування та
сплату внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування несе
страхувальник-роботодавець.

При цьому згідно п. 5 частини дев'ятої
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку та
іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до абз. 6 розділу VIII «
Прикінцеві та перехідні положення»
закону України « Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та /або
не сплачених у період до 1 січня 2011 року,
в тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких не настав на 1 січня 2011 року,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Законом України від 17 листопада 2005 року
№ 3108-1V «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пункт 15 Прикінцевих
положень Закону № 1058-ІV було доповнено
абзацом третім, згідно з яким погашення
заборгованості зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що виникла до 1 січня 2004
року і не погашена в установленому
законом порядку, здійснюється
відповідно до статті 106 цього Закону (на
час прийняття оспорюваного у справі
рішення - абзац третій пункту 16
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV).

З урахуванням викладеного, після
детального з'ясування обставин справи
та аналізу законодавчих норм, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що УПФ України в
Святошинському районі м. Києва при
прийнятті після 1 січня 2011 року
оспорюваних рішень про застосування
фінансових санкцій за порушення з 2004-2008
роки діяло правомірно, оскільки такі
порушення виникли у період дії пункту
5 частини дев'ятої статті 106 Закону №
1058-IV.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України зокрема у
рішеннях від 11.03.2014 та від 03.06.2014,
прийнятих за результатами перегляду
рішень суду касаційної інстанції з
мотивів неоднакового застосування
одних і тих самих норм матеріального
права в подібних правовідносинах, яка в
силу приписів частини першої ст. 244-2 КАС
України є обов'язковим для
застосування всіма органами державної
влади, які застосовують певну норму та
судами України.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: 1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки, судом першої інстанції
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи. В зв'язку з цим виникає
необхідність у задоволені апеляційної
скарги та відповідно у скасуванні
постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Святошинському районі міста Києва -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року -
скасувати та ухвалити у справі нову
постанову наступного змісту.

В задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
у Святошинському районі ГУ Міндоходів
у місті Києві до Управління Пенсійного
фонду України у Святошинському районі
міста Києва, третя особа ОСОБА_2 про
скасування рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.