Справа № 817/3079/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3079/14

08 грудня 2014 року 14год. 47хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Щербакова В. В. за
участю секретаря судового засідання
Таргоній А.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник Величко О.М.

відповідача: представник Кондратенко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватне
підприємство-науково-впроваджувальна
фірма "Вестар"

до Державна податкова інспекція у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ :

Приватне підприємство
"Науково-виробнича фірма "Вестар"
звернулося з адміністративним позовом
про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області №
від 22.09.2014 року на суму 1 грн. 97 коп.
та № від 22.09.2014р. на суму 73 грн. 40
коп..

В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що податковим органом неправомірно
винесено податкові повідомлення -
рішення про застосуваня штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
строків сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань з огляду на
прийняття Рішення про розстрочення
(відстрочення) податкового боргу, яким
змінюється строки сплати податкових
зобов'язань з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності.

В судовому засіданні представник
позивача просив суд задовольнити позов
повністю.

Відповідач - ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області
адміністративний позов не визнав з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

У судовому засіданні представник
відповідача суду пояснив, що внаслідок
невиконання позивачем податкового
обов'язку щодо своєчасності та повноти
сплати задекларованих податкових
зобов'язань, за січень та лютий місяць
2014 року, у позивача виник податковий
борг, що був розстрочений Рішенням
контролюючого органу на підставі заяви
позивача. У зв'язку із цим, під час
нарахування до картки особового
рахунку чергових часток розстрочених
сум податкового боргу, автоматично
розраховуються штрафні фінансові
санкції згідно п.126.1. ст. 126 Податкового
кодексу України.

Просив у задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що у
задоволені позових вимог слід
відмовити повністю враховуючи
наступне.

Судом встановлено, що ПП НВФ "Вестар"
зареєстроване як юридична особа, про що
22.11.2002 року здійснено запис до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що
підтверджується випискою серії ААВ за
№ 060075.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20,
Податкового кодексу України, головним
державним інспектором відділу
місцевих податків і зборів, плати за
землю, ресурсних та неподаткових
платежів управління оподаткування та
контролю об'єктів і операцій ДПІ у м.
Рівному Рябешко О.М. складено 08.09.2014р.
акт перевірки за №374 про своєчасність
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності згідно звітної
податкової декларації з плати за землю
(орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності)
за 2014 рік № від 19.02.2014р., яким
встановлено порушення п.287.3 ст. 287
Податкового кодексу України, а саме:

- на 19 днів по строку сплати 30.07.2014р.
фактично погашено 18.08.2014р. (платіжне
доручення №39 вiд 18.08.2014р.) на суму
5,28грн.;

- на 171 днів по строку сплати 02.03.2014р.
фактично погашено 20.08.2014р. (згідно
рішення ДПІ у м.Рівному №69 від 10.04.2014р.
про розстрочення податкового боргу,
платіжне доручення №47 від 20.08.2014р.) на
суму 367,01грн.;

- на 11 днів по строку сплати 30.03.2014р.
фактично погашено 20.08.2014р. (згідно
рішення ДПІ у м.Рівному №69 від 10.04.2014р.
про розстрочення податкового боргу,
платіжне доручення №47 від 20.08.2014р.) на
суму 0,10грн.;

- на 1 день по строку сплати 30.08.2014р.
фактично погашено 01.09.2014р. (платіжне
доручення №48 від 01.09.2014р.) на суму
14,27грн..

На підставі акту перевірки ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області прийняті податкові
повідомлення-рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення строків сплати узгоджених
податкових зобов'язань : № від
22.09.2014 року на суму 1 грн. 97 коп. та №
від 22.09.2014р. на суму 73 грн. 40 коп..

В основу вказаних податкових
повідомлень-рішень лягли висновки
відповідача, зазначені в акті
перевірки, про порушення позивачем
законодавчо встановлених строків
сплати узгодженого податкового
зобов'язання з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності згідно звітної
податкової декларації з плати за землю.

Висновки відповідача, викладені в акті
перевірки щодо наявності підстав
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за несвоєчасну сплату
узгоджених сум грошових зобов'язань
суд вважає обгрунтованими та такими, що
ґрунтуються на нормах закону та
фактичних обставинах.

При цьому суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори у порядку та в розмірах,
встановлених законом.

В силу положень пп.16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно п.49.2 ст.49 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
за кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Відповідно до п. 288.7 ст. 288 Податкового
кодексу України податковий період,
порядок обчислення орендної плати,
строк сплати та порядок її зарахування
до бюджетів застосовується відповідно
до вимог статей 285-287 цього розділу.

Пунктом 286.2. ст.286 Податкового кодексу
України встановлено, що платники плати
за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Відповідно до п.287.3. ст. 287 ПК України
податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджено достатніми доказами,
позивачем було подано до ДПІ у м.
Рівному податкову декларацію з
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності за
2014 рік № від 19.02.2014р. у якій
платником самостійно визначено
узгоджену суму щомісячних грошових
зобов'язань у розмірі 1468 грн. 45 коп..

Відповідно до пункту 49.7 статті 49
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплатити суму
податкового зобов'язання, самостійно
визначену ним у такій податковій
декларації, протягом строків,
установлених цим Кодексом.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу
України строком сплати податку та
збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Підпунктом 36.5 ст.36 Податкового
кодексу України передбачено, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Положеннями п. 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо платник податків не сплачує суми
самостійно визначеного грошового
зобов'язання протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Факт несвоєчасної сплати узгоджених
сум податкових зобов'язань з орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності за січень та
лютий місяць 2014 року представником
позивача не заперечувався. Крім того,
наявність порушення граничних строків
сплати самостійно визначених грошових
зобов'язання підтверджено витягом з
облікової картки платника податків,
копіями платіжних доручень, рішенням
про розстрочення (відстрочення)
податкового боргу.

Таким чином, судом встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
внаслідок невиконання позивачем
податкового обов'язку щодо
своєчасності та повноти сплати
задекларованих сум податкових
зобов'язань за січень та лютий місяць
2014 року, відповідно до поданої
декларації № від 19.02.2014р.,
контролюючим органом правомірно
винесено податкові повідомлення -
рішення про застосування штрафних
(фінаснових) санкцій № від 22.09.2014
року на суму 1 грн. 97 коп. та № від
22.09.2014р. на суму 73 грн. 40 коп..

Суд вважає необгрунтованими доводи та
висновки позивача щодо
неправомірності застосування
контролюючим органом штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
строків сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань у разі
прийняття Рішення про розстрочення
(відстрочення) податкового боргу з
огляду на наступне.

При несплаті зобов'язання у
встановлений строк виникає податковий
борг, який, згідно пп. 14.1.175 ст. 14 14
Податкового кодексу України, становить
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій з їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк.

Відповідно до п.п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Статтями 31 - 33 Податкового кодексу
України встановлено, що зміна
встановленого строку сплати податку та
збору забороняється, крім випадків,
передбачених цим Кодексом. Зміна
строку сплати податку та збору
здійснюється шляхом перенесення
встановленого податковим
законодавством строку сплати податку
та збору або його частини на більш
пізній строк. Зміна строку сплати
податку здійснюється у формі:
відстрочки, розстрочки, податкового
кредиту.

При цьому, ст. 31 Податкового кодексу
України визначені строки сплати
податку та збору, зокрема пунктом 1
передбачено, що строком сплати податку
та збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 32.1 ст. 32 Податкового кодексу
України передбачена зміна сплати
податку та збору шляхом перенесення
встановленого податковим
законодавством строку сплати податку
та збору або його частини на більш
пізній строк.

Відповідно до п.100.1 ст. 100 Податкового
кодексу України розстроченням,
відстроченням грошових зобов'язань або
податкового боргу є перенесення
строків сплати платником податків його
грошових зобов'язань або податкового
боргу під проценти, розмір яких
дорівнює розміру пені, визначеному
пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Як підтверджено матеріалами справи, ПП
НВФ «Вестар» допущено несвоєчасну
сплату узгодженого податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки держаної та
комунальної власності за січень - лютий
місяць 2014 року, згідно звітної
податкової декларації з плати за землю
(орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності)
за 2014 рік № від 19.02.2014р. У зв'язку з
цим, станом на 01.04.2014р., по ПП НВФ
«Вестар» обліковувався податковий
борг з орендної плати за землю в сумі 2936
грн. 90 коп..

На підставі звернення платника
податків, ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів
у Рівненській області було прийнято
рішення від 10.04.2014р. №69 про
розстрочення (відстрочення)
податкового боргу ПП НВФ «Вестар» з
орендної плати за землю (код платежу
13050200) та заключено відповідний Договір
.

Згідно умов цього Договору, укладеного
відповідно до положень Податкового
кодексу України, позивачу розстрочено
суму податкового боргу, а не грошового
зобов'язання, у розмірі 2936 грн. 90 коп. за
січень - лютий місяць 2014 року.

За таких обставин, ПП НВФ «Вестар»
розстрочено податковий борг з орендної
плати за землю за січень та лютий
місяць 2014 року, а не податкове
зобов'язання, - у зв'язку із чим під час
нарахування до картки особового
рахунку чергових часток розстрочених
сум податкового боргу, автоматично
розраховуються штрафні фінансові
санкції згідно п.126.1. ст. 126 Податкового
кодексу України.

Слід зазначити, що норма ст. 126
Податкового кодексу України, як
випливає з її змісту, є універсальним
приписом, який підлягає застосуванню в
будь-яких випадках прострочення
встановленого Податковим кодексом
України строку сплати узгодженого
податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин
платником податку не було своєчасно
погашено узгоджену суму грошового
зобов'язання, такий платник після
фактичного погашення боргу повинен
сплатити суму штрафу у розмірі, який
залежить від терміну прострочення.

Норма пункту 126.1 статті 126 Податкового
кодексу України поширюється також і на
випадки, коли погашення податкового
боргу відбулося в порядку розстрочення
податкового боргу, адже,
відповідальність у вигляді штрафу
застосовується в силу самого факту
погашення податкового боргу з
простроченням і розмір такої
відповідальності залежить виключно
від терміну прострочення, а не від
способу і порядку погашення
податкового боргу (добровільного чи
примусового, в повній сумі або
частинами).

Ураховуючи наведене, розстрочення
податкового боргу, що виник на підставі
самостійно узгоджених сум податкових
зобов'язань, не звільняє платника
податків від відповідальності,
передбаченої пунктом 126.1 статті 126
Податкового кодексу України.

Обставини, які зумовлюють застосування
штрафу, передбаченого пунктом 126.1
статті 126 Податкового кодексу України,
виникають у силу самого факту
погашення грошового зобов'язання з
простроченням строків, передбачених
Податковим кодексом України, а не
строків, визначених податковим органом
у порядку розстрочення податкового
боргу, оскільки, рішення не може
встановити інших строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання
порівняно з тими, що визначені нормами
Податкового кодексу України.

Обсяг податкового обов'язку, а також
відповідальність за його невиконання
визначається виключно нормами
податкового законодавства, у тому
числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового
кодексу України. Факт дотримання при
цьому строків сплати, встановлених у
рішенні про розстрочення
(відстрочення) податкового боргу, не
впливає на порушення строків сплати
узгоджених грошових зобов'язань,
визначених Податковим кодексом
України, і не може нівелювати правове
значення останніх.

Правопорушення, відповідальність за
яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1
Податкового кодексу України, полягає в
несвоєчасній сплаті суми узгодженого
грошового зобов'язання. Відповідне
порушення є закінченим у момент збігу
передбаченого податковим
законодавством строку сплати
узгодженого, але не сплаченого
платником податків грошового
зобов'язання, а розмір штрафу
визначається нормативно та фактично
залежить від тривалості прострочення
до моменту погашення боргу (до 30 днів
або понад 30 днів).

У свою чергу, розстрочення суми
податкового боргу не впливає на факт
вчинення правопорушення, оскільки воно
є вчиненим до моменту відповідного
розстрочення, а тому розстрочення
виконання не змінює обсягу
відповідальності платника податків.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що Державною
податковою інспекцією у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області правомірно
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 22.09.2014р.
№ в сумі 73,40грн. (20 відсотків
погашеної суми податкового боргу), від
22.09.2014р. № в сумі 1,97 грн. (10
відсотків погашеної суми податкового
боргу).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позивач не довів ті
обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги, натомість відповідач повністю
довів правомірність своїх дій при
винесені оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень.

Відтак в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Оскільки суб'єктами
владних повноважень не надано суду
жодного доказу щодо понесення витрат
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, то
судові витрати із позивача не
присуджуються.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір" від
08.07.2011 року №3674-VI, під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Оскільки адміністративний позов
містить вимогу майнового характеру,
яка оплачена позивачем у розмірі 10% від
ставки судового збору, то, враховуючи,
що у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю, суд стягує
з Приватного
підприємства-науково-впроваджувальної
фірми "Вестар" до Державного бюджету
України решту суми судового збору у
розмірі 1644,30 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства -
науково-впроваджувальної фірми
"Вестар" () на користь
Державного бюджету України частину
несплаченого судового збору у розмірі
1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок
чотири грн. 30 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Щербаков В. В.