Справа № 814/1327/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/1327/14

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Керівника апарату Миколаївської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_2, Миколаївської обласної
державної адміністрації про визнання
незаконними рішення, дії,
бездіяльність, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Керівника апарату
Миколаївської обласної державної
адміністрації ОСОБА_2, Миколаївської
обласної державної адміністрації про
визнання незаконними рішення, дії,
бездіяльність, зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що відповідачі
протиправно направили звернення
позивача для подальшого його розгляду
до прокуратури Миколаївської області.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі зазначає про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
вважає, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із задоволенням позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленнями про вручення почтових
відправлень та до канцелярії Одеського
апеляційного адміністративного суду
надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд
справи за їх відсутності, тому
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до вимог ст.197
КАС України за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 25 квітня 2014 року за
вихідним номером 4Ю-3 ОСОБА_1 звернувся
із заявою до Миколаївської ОДА про
порушення державними службовцями прав
людини і громадянин, яке було
зареєстровано у відділі роботи із
зверненнями громадян апарату
Миколаївської ОДА під № Ю-676-14 від 07.05.2014
року.

В зазначеному зверненні було порушено
питання щодо:

- відсутності належних професійних
знань і навичок у слідчого, якому було
доручено проведення досудового
розслідування за повідомленням
заявника про кримінальні
правопорушення;

- неспроможності керівників органів
прокуратури призначити відповідного
прокурора, який би здійснював нагляд за
додержанням законодавства органами
досудового розслідування;

- забезпечення представництва
прокурором в суді інтересів держави.

Крім того, заявник вимагав негайної
заміни слідчого і прокурора з нагляду,
звільнення слідчого і прокурора,
начальника міліції і прокурорів
Центрального району м. Миколаєва, м.
Миколаєва, Миколаївської області за п.2
ст.40 КЗпП України, надсилання пам'ятки
про права потерпілого, проведення
слідчих дій.

08 травня 2014 року відповідачами на
адресу ОСОБА_1 було направлено
лист-відповідь за результатами
розгляду заяви про порушення
державними службовцями прав людини і
громадянин, згідно з яким звернення
позивача направлено за належністю до
прокуратури Миколаївської області для
подальшого розгляду.

На думку позивача, такими діями та
водночас бездіяльністю відповідачі
порушили права людини та громадянина
України, що проголошені і гарантовані
статтями 3, 8, 9, 19, 55, 64, 68, 119 Конституції
України, ст. 13 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод, статтями 1, 4,
15, 18-19,20 Закону України «Про звернення
громадян», ст. 25 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації».

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши норми чинного
законодавства судова колегія дійшла
висновку щодо відсутності підстав для
задоволення вимог ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 39, 214
Кримінального процесуального кодексу
України (далі - КПК України) керівник
органу досудового розслідування
організовує досудове розслідування і
уповноважений визначати слідчого
(слідчих), який здійснюватиме досудове
розслідування, а у випадках здійснення
досудового розслідування слідчою
групою - визначати старшого слідчої
групи, який керуватиме діями інших
слідчих; відсторонювати слідчого від
проведення досудового розслідування
вмотивованою постановою за
ініціативою прокурора або з власної
ініціативи з наступним повідомленням
прокурора та призначати іншого
слідчого за наявності підстав,
передбачених цим Кодексом, для його
відводу або у разі неефективного
досудового розслідування.

Як вбачається зі статей 36-37 КПК,
прокурор, здійснюючи свої повноваження
відповідно до вимог цього Кодексу, є
самостійним у своїй процесуальній
діяльності - втручання в яку осіб, що не
мають на те законних повноважень,
забороняється.

Так, прокурор, здійснюючи нагляд за
додержанням законів під час проведення
досудового розслідування у формі
процесуального керівництва досудовим
розслідуванням, уповноважений
доручати слідчому, органу досудового
розслідування проведення слідчих
(розшукових) дій, інших процесуальних
дій або давати вказівки щодо їх
проведення чи брати участь у них, а в
необхідних випадках - особисто
проводити слідчі (розшукові) та
процесуальні дії в порядку,
визначеному цим Кодексом; скасовувати
незаконні та необґрунтовані постанови
слідчих; ініціювати перед керівником
органу досудового розслідування
питання про відсторонення слідчого від
проведення досудового розслідування
та призначення іншого слідчого за
наявності підстав, передбачених цим
Кодексом, для його відводу, або у
випадку неефективного досудового
розслідування.

При цьому, прокурор, який здійснюватиме
повноваження прокурора у конкретному
кримінальному провадженні,
визначається керівником відповідного
органу прокуратури після початку
досудового розслідування.

Крім того, відповідно до статті 27
Закону України «Про міліцію»
встановлено, що нагляд за додержанням
законності у діяльності міліції
здійснюють Генеральний прокурор
України і підлеглі йому прокурори, а
згідно зі статтями 29, 30 Закону України
«Про прокуратуру» визначено, що нагляд
за додержанням законів органами, які
проводять оперативно - розшукову
діяльність, дізнання і досудове
слідство, здійснюється прокурором у
формі процесуального керівництва
досудовим розслідуванням, а
повноваження прокурора при здійсненні
вищезазначеного нагляду визначаються
кримінальним процесуальним
законодавством.

Відповідно до статей 7, 15 Закону України
«Про прокуратуру» повноваження щодо
призначення та звільнення прокурорів
областей, міських, районних,
міжрайонних, а також прирівняних до них
інших прокурорів належать до
повноважень Генерального прокурора
України.

Водночас, втручання органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, посадових осіб, у
діяльність прокуратури по нагляду за
додержанням законів або по
розслідуванню діянь, що містять ознаки
злочину забороняється.

Згідно ч. 3 ст. 7 вищезазначеного Закону
України «Про звернення громадян» (далі
- Закон), якщо питання, порушені в
одержаному органом державної влади або
посадовими особами зверненні, не
входять до їх повноважень, воно в
термін не більше п'яти днів
пересилається ними за належністю
відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Згідно зі ст. 18-19 Закону громадянин,
який звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги.

При цьому, відповідні органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення; не допускати безпідставної
передачі розгляду заяв чи скарг іншим
органам.

Також слід звернути увагу на те,
позивач і сам звертався до органів
прокуратури, що вбачається з його
звернення до Генерального прокурора
України О.Михніцького, прокурора
Миколаївської області Р. Забаруки,
прокурора Ленінського району
м. Миколаєва С.Погорєлова.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
дійшов висновку, що відповідачі,
направивши звернення позивача до
органу, в компетенції якого
знаходяться питання, зазначені у заяві
про порушення державними службовцями
прав людини і громадянина України,
ніяким чином не порушили права ОСОБА_1
як людини і громадянина України

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили в порядку, встановленому
частиною 5 статті 254 КАС України, і може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
Л.Є.Зуєва

суддя
О.А.Шевчук

суддя
А.Г.Федусик