Справа № 2а-6192/12/2070
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/74702/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Бутенка В.І.,

Олексієнка
М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області
про визнання наказу протиправним,
поновлення на посаді, зобов'язання
вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області
(далі - ГУ МВС України в Харківській
області) на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 2 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 пред'явив у суді
позов до ГУ МВС України в Харківській
області, в якому просив скасувати наказ
№ 68 о/с від 27 квітня 2012 року про
його звільнення з органів внутрішніх
справ, зобов'язати відповідача
поновити його на службі в органах
внутрішніх справ, із внесенням
відповідних виправлень у його трудову
книжку та послужний список.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 9 липня 2012
року ОСОБА_4 у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 2
жовтня 2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позову.
Скасовано наказ ГУ МВС України в
Харківській області № 68-ос від 27 квітня
2012 року про звільнення ОСОБА_4
з органів внутрішніх справ. Зобов'язано
ГУ МВС України в Харківській області
поновити ОСОБА_4 на службі в органах
внутрішніх справ.

В обґрунтування касаційної скарги ГУ
МВС України в Харківській області
посилається на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим ставить питання про
скасування прийнятої ним постанови та
залишення в силі постанови суду першої
інстанції, яка ухвалена відповідно до
закону та скасована помилково.

У запереченні на касаційну скаргу
ОСОБА_4 просить залишити касаційну
скаргу ГУ МВС України в Харківській
області без задоволення, а постанову
суду апеляційної інстанції - без змін,
посилаючись на її законність та
обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив
службу в органах внутрішніх справ з 13
червня 1995 року. На день звільнення
обіймав посаду інспектора патрульної
служби взводу ПС Ізюмського МВ ГУМВС
України в Харківській області.

Наказом начальника ГУ МВС України в
Харківській області від 27 квітня 2012
року № 68 о/с ОСОБА_4 звільнено зі служби
в органах внутрішніх справ у запас,
згідно з підпунктом "є" пункту 64 (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Законом України від 22 лютого 2006 року №
3460-IV (далі - Положення про проходження
служби).

Підставою для прийняття спірного
наказу став наказ начальника ГУ МВС
України в Харківській області від 23
квітня 2012 року № 494, яким скасовано,
зокрема, пункт 1 наказу Ізюмського МВ
ГУМВС України в Харківській області
від 22 березня 2012 року № 161 "Про
покарання працівників Ізюмського МВ
головного управління", та змінено
дисциплінарне стягнення ОСОБА_4 - з
неповної посадової відповідності на
звільнення з органів внутрішніх справ,
а також висновок службового
розслідування за фактом грубого
порушення транспортної дисципліни
інспектором ПС взводу ПС Ізюмського МВ
ГУ МВС України в Харківській області
прапорщиком міліції ОСОБА_4,
затверджений начальником ГУ МВС
України 23 квітня 2012 року.

Даним висновком встановлено, що ОСОБА_4
грубо порушив вимоги підпунктів 2.1 та
3.1 Правил дорожнього руху, статтю 7
Дисциплінарного статуту ОВС України,
підпункт 3.18 наказу МВС України від 16
березня 2007 року № 81 "Про заходи щодо
зміцнення дисципліни і законності в
органах внутрішніх справ та
попередження надзвичайних подій,
пов'язаних із загибеллю і травмуванням
особового складу", підпункт 3.7 наказу
МВС України від 26 березня 2010 року № 90
"Про стан дисципліни й законності в
діяльності органів і підрозділів
внутрішніх справ та заходи його
покращання", вказівки ГУ МВС України в
Харківській області щодо суворого
дотримання транспортної дисципліни
працівниками міліції, допустив
особисту недисциплінованість.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, оскільки відповідно до абзацу
6 статті 13 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV старший прямий
начальник має право протягом одного
місяця з дня оголошення особі рядового
або начальницького складу наказу про
накладення дисциплінарного стягнення
посилити дисциплінарне стягнення,
накладене підлеглим йому начальником,
якщо встановлено, що воно не відповідає
тяжкості вчиненого проступку.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу. Оскільки
позивач допустив проступок, за який
передбачена дисциплінарна
відповідальність, однак, застосоване
відносно нього дисциплінарне
стягнення у виді звільнення з органів
внутрішніх справ, яке є крайнім заходом
дисциплінарного впливу, не відповідає
тяжкості вчиненого ним проступку, суд
задовольнив заявлені ним позовні
вимоги, скасував наказ про його
звільнення з органів внутрішніх справ
України та поновив на службі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком апеляційного суду.

Судами встановлено, що 22 березня 2012
року, приблизно о 9 год. 40 хв., мобільна
група у складі інспекторів ДПС роти ДПС
ДАІ Харківського міського управління
ГУ МВС України в Харківській області,
що створена для виявлення порушень
Правил дорожнього руху України
працівниками органів внутрішніх справ,
під час відпрацювання території, на
проспекті Леніна, 29 у місті Ізюм
Харківської області, звернула увагу на
автомобіль "Фольксваген Гольф",
держномер 622-01 ХА, водій якого викликав
сумнів у спроможності керувати
транспортним засобом, та зупинила його.
Водієм цього автомобіля виявився
ОСОБА_4, який на вимогу працівників ДАІ
надати реєстраційні документи на
автомобіль та посвідчення водія,
пред'явив документ, який, як з'ясувалося
під час його огляду, був кольоровою
фотокопією посвідчення працівника
міліції; документів, що вимагалися, він
не пред'явив через їх відсутність.

Як з'ясувалося пізніше, посвідчення,
фотокопію якого під час перевірки
пред'явив ОСОБА_4, ще 28 листопада 2011 року
здано ним до ВПС УКЗ Головного
управління, а замість нього отримано
нове службове посвідчення серії УХК №
067743. Окрім цього, номерний знак
автомобіля під його керуванням
зареєстрований за автомобілем "ВАЗ-21061",
1991 року випуску, власником якого є
ОСОБА_5 Автомобіль же "Фольксваген
Гольф", яким керував ОСОБА_4, на
території України взагалі не
зареєстрований.

У зв'язку з цим, працівниками ДАІ
відносно ОСОБА_4 були складені
протоколи про вчинення
адміністративного правопорушення, і
того ж дня прийняті постанови у справах
про адміністративні правопорушення,
якими ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
адміністративних правопорушень,
передбачених частиною першою статті 126
та частиною шостою статті 121 КУпАП та
застосовано адміністративне стягнення
у виді штрафу в розмірі 425
гривень та 170 гривень.

ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні
зазначених правопорушень не заперечив
та оплатив штрафи.

Постановою старшого слідчого
Ізюмської міжрайонної прокуратури
Харківської області від 17 квітня 2012
року в порушенні кримінальної справи
відносно інспектора ППС Ізюмського МВ
ГУ МВС України в Харківській обрості
ОСОБА_4 відмовлено за відсутністю в
його діях складів злочинів,
передбачених статтями 366, 364, 365 КК
України.

Зазначені обставини стали підставою
для проведення службового
розслідування, за результатом якого
начальником Ізюмського МВ ГУМВС
України в Харківській області було
прийнято наказ від 22 березня 2012 року
№ 161 "Про покарання працівників
Ізюмського МВ", яким прапорщика міліції
ОСОБА_4 попереджено про неповну
посадову відповідність.

Однак, наказом від 23 квітня 2012 року № 494
начальник ГУ МВС України в Харківській
області скасував, зокрема, пункт 1
наказу Ізюмського МВ ГУМВС України в
Харківській області від 22 березня 2012
року № 161 "Про покарання працівників
Ізюмського МВ головного управління",
яким ОСОБА_4 попереджено про
неповну посадову відповідність, та
змінив застосоване відносно нього
дисциплінарне стягнення на звільнення
з органів внутрішніх справ.

Не оспорюючи факту вчиненого
правопорушення, позивач вважає
застосування щодо нього крайнього
заходу дисциплінарного стягнення,
звільнення зі служби в органах
внутрішніх справ, занадто суворим
покаранням, яке не відповідає тяжкості
скоєного проступку.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в органах внутрішніх справ в
запас, зокрема, за порушення
дисципліни.

Згідно зі статтею статті 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного
статуту передбачено, що при визначенні
виду дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Тож, визначаючи вид дисциплінарного
впливу, відповідач необґрунтовано
застосував крайній його захід у виді
звільнення з органів внутрішніх справ,
оскільки не врахував, що на час
вчинення правопорушення позивач
перебував поза службою, внаслідок
порушення відсутня шкода, свою вину у
вчиненні правопорушення визнав, за
місцем роботи характеризується
позитивно, за час служби до
дисциплінарної відповідальності не
притягувався. Отже, оскаржений наказ №
68 о/с від 27 квітня 2012 року не відповідає
вимогам частини третьої статті 2 КАС
України, оскільки його прийнято
непропорційно (без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення).

За таких обставин, апеляційний суд
дійшов правильного висновку, що
відповідач при визначенні виду
дисциплінарного стягнення не врахував
усіх обставин справи, а тому звільнення
позивача зі служби не можна визнати
законним.

Згідно зі статтею 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо суди не
допустили порушень норм матеріального
і процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки доводи касаційної скарги
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують і цей суд під час
розгляду справи не порушив норми
матеріального та процесуального права,
то, відповідно до частини першої статті
224 КАС України, підстави для скасування
постановленої ним ухвали відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 2 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко