Справа № 804/20725/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 р. Справа № 804/20725/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Власенка Д.О.

при секретарі: Пасічнику Т.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Бабушкінського
Відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції (далі -
Бабушкінський ВДВС), Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції (Індустріальний
ВДВС) про визнання протиправними дій
щодо накладення арештів на майно
позивача та зобов'язання скасувати
такі незаконно накладені арешти.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що дії відповідачів по
арешту належного позивачу майна
незаконні, проведені з суттєвими
порушеннями вимог чинного
законодавства та порушують
конституційні права позивача як
власника майна.

Представник позивача до судового
засідання надав через канцелярію суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представники відповідачів, належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, до судового
засідання не з'явилась, причини неявки
суду не повідомили, з клопотанням про
відкладення розгляду справи не
звертались.

Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи обмеженість строку
вирішення справи та те, що відповідач
був належним чином повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду, суд
не вбачає підстав для відкладання
розгляду справи, та вважає можливим
розглядати справу без участі
представника відповідача за наявними у
ній доказами.

Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись частинами 4, 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються вимоги позову, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні обставини
справи.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у Бабушкінському ВДВС
перебувала ухвала по справі №185/311/13-ц
від 25.12.2013, видана Солонянським
районним судом Дніпропетровської
області про накладення арешту на все
рухоме та нерухоме майно, де б воно не
знаходилось та з чого б не складалось,
яке належить на праві власності ОСОБА_1,
винесена судом як забезпечення
цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу.

На підставі зазначеної ухвали суду та
керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
06.02.2014 винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Також судом встановлено, що на
примусовому виконанні Індустріального
ВДВС перебувала ухвала по справі
№211/1184/13-ц від 12.12.2013, видана Советським
районним судом м. Макіївки Донецької
області про накладення арешту на все
рухоме та нерухоме майно, де б воно не
знаходилось та з чого б не складалось,
яке належить на праві власності ОСОБА_1,
винесена судом як забезпечення
цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу.

На підставі зазначеної ухвали суду та
керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
06.02.2014 винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Позивач вважає дії посадових осіб
Бабушкінського та Індустріального
ВДВС протиправними, у зв'язку з чим
просить суд скасувати незаконно
накладені арешти на майно ОСОБА_1

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про виконавче провадження» за № 606-ХІV
від 21.04.1999 року із змінами і
доповненнями, Порядком накладення
арешту на цінні папери, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 1999 року за № 1744, Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про виконавче
провадження» (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин),
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження»(в редакції на
час виникнення спірних правовідносин),
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим же Законом.

Згідно ст. 25 цього ж Закону, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
же Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Згідно ст. 57 цього ж Закону, арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту, арешт на
цінні папери накладається в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Стаття 70 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

В ході розгляду справи з наданих
позивачем доказів судом не встановлено
в діях посадових осіб Бабушкінського
та Індустріального ВДВС порушень
законодавства, що регулює порядок
накладення арешту на майно.

Щодо посилань позивача на лист
заступника Голови Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області, відповідно до якого
проведеною службовою перевіркою
встановлено факт підроблення
процесуального документу - ухвали по
справі №185/3311/13-ц провадження №2/1853443/13
від 25.12.2013 року, то суд звертає увагу, що
до компетенції державних виконавців не
входить перевірка встановлення факту
видачі судом або іншим органом
виконавчого документа та перевірка
його справжності (достовірності).

Проаналізувавши зазначені обставини
справи та норми законодавства України,
суд прийшов до висновку про
необхідність відмовити в задоволенні
позовних вимог в частині визнання
протиправними дій посадових осіб
Бабушкінського та Індустріального
ВДВС щодо накладення арештів на майно
позивача.

Разом з тим, згідно ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Відповідно до ст. 57 цього ж Закону арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Проте, з матеріалів справи вбачається
факт підроблення процесуальних
документів, що стали підставою для
накладення арешту на майно ОСОБА_1
Натомість представниками відповідачів
доказів, які б спростовували факт
підроблення ухвал Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області та Советського районного суду
м. Макіївки Донецької області не
надано.

Крім того, листами Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області від 25.09.2014
№Ч-2024-02 та Бабушкінського ВДВС від
03.10.2014 №12314/32074/12 фактично визнано факт
підроблення ухвал суду, оскільки
зазначена обставина підроблення
процесуальних документів
відповідачами не заперечується, а
відмовлено в звільненні майна боржника
з-під арешту з підстав відсутності
законодавчо передбаченої процедури в
таких випадках.

Таким чином, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині необхідності скасування
арешту рухомого майна, накладеного на
підставі постанови Бабушкінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції 42124873 від 06.02.2014 про
арешт майна боржника ОСОБА_1 та
оголошення заборони на його
відчуження; та арешту рухомого майна,
накладеного на підставі постанови
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ВП44806887 від
22.09.2014 про арешт майна боржника ОСОБА_1
та оголошення заборони на його
відчуження.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Разом з тим, відповідно до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, який за визначенням
Кодексу адміністративного судочинства
України є суб'єктом владних
повноважень, заперечень проти позову
не надав, доказів, які б спростовували
доводи позивача, не навів.

Оскільки доказів понесення позивачем
витрат, пов'язаних з розглядом справи
суду не надано, судові витрати
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції,
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Скасувати арешт рухомого майна,
накладений на підставі постанови
Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції 42124873 від
06.02.2014 про арешт майна боржника ОСОБА_1
та оголошення заборони на його
відчуження.

Скасувати арешт рухомого майна,
накладений на підставі постанови
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ВП44806887 від
22.09.2014 про арешт майна боржника ОСОБА_1
та оголошення заборони на його
відчуження.

В решті позовних вимог - відмовити.

Судові витрати по справі не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О.
Власенко