Справа № 815/6721/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року м. Київ
К/800/14188/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області

на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2014

та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09.10.2013

у справі № 815/6721/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «РДО УКРАЇНА»

до Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «РДО УКРАЇНА»
звернулося до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 13.09.2013 № та
№ .

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09.10.2013, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19.02.2014, позов задоволено; визнано
протиправними та скасовано спірні
податкові повідомлення-рішення, з
підстав обґрунтованості позовних
вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну
скаргу просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а оскаржувані
судові рішення - без змін, як такі, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної планової виїзної перевірки
ТОВ «РДО УКРАЇНА» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 по
31.12.2012, складено акт № 437/15-54-22-01
від 30.08.2013, в якому зафіксовано
порушення: пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп.
138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, пп. 138.8.1 п. 138.8 ст.
138, пп. 139.1.9 ст. 139 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток у розмірі 540 665 грн.,
у т.ч.: в ІІ кварталі 2012 року у сумі 15 461
грн., в ІІІ кварталі 2012 року - 225 029 грн., в
ІV кварталі 2012 року - 300 175 грн.; п. 185.1 ст.
185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198,
п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України, а саме:
зменшено рядок 24 «Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду» за жовтень 2012
року у сумі 32 693 грн. та зменшено рядок 19
«Від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду»
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2012 року у сумі 37 161
грн., що вплинуло на завищення рядка 21.2
«Значення рядка 24 декларації
попереднього звітного (податкового)
періоду» декларації з податку на
додану вартість за лютий 2013 року у сумі
69 854 грн.

На підставі результатів проведеної
перевірки, 13.09.2013 відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № про визначення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 675 831 грн., в т.ч.: 540 665 грн.
основного платежу та 135 166 грн. штрафних
(фінансових) санкцій;

- № про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 69 854 грн.

Приймаючи спірні податкові
повідомлення-рішення, податковий орган
виходив з того, що до перевірки надані
акти виконаних робіт на транспортні
послуги, які складені постачальниками
та відображені TOB «РДО УКРАЇНА» у
складі витрат відповідних податкових
періодів у загальній сумі 519 708,45 грн.
без підтвердження відповідними
товарно-транспортними накладними; в
наданих до перевірки первинних
бухгалтерських документах (актах
виконаних робіт (послуг), накладних)
відсутні обов'язкові реквізити, що
передбачені п. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»; платником не
підтверджено відображення витрат,
здійснених у зв'язку із придбанням
валюти та від'ємним значенням курсових
різниць, у бухгалтерському та
податковому обліку у складі витрат, що
спричинило безпідставне завищення
витрат у загальній сумі 1 693 821 грн.

Матеріалами справи встановлено, що між
позивачем та ПП «Пік-Транс» укладено
договір № 0512 від 29.05.2012 по наданню
послуг транспортно-експедиційного
обслуговування.

TOB «Формаг Груп» згідно договору №
3005/2012-01 від 30.05.2012 надавало
транспортно-експедиційні послуги,
пов'язані з організацією та
забезпеченням перевезення
експортно-імпортних і транзитних
вантажів TOB «РДО УКРАЇНА», а також
додаткові послуги, необхідні для
доставки вантажу в тому числі надання
митно-брокерських послуг. Заявка до
договору передбачає здійснення
транспортно-експедиційного
обслуговування трьох самохідних
оприскувачів Джон Дір, на умовах
поставки (Інкотермс): CIF Іллічівськ,
адреса кінцевої доставки вантажу - м.
Одеса, вул. Локомотивна, 36, корпус «Л».

Виконання вказаного договору
підтверджується актом прийому-здачі
наданих послуг (виконаних робіт),
міжнародними товарно-транспортними
накладними CMR та митною декларацією.

Крім того, послуги транспортного
експедирування були надані ФОП ОСОБА_3,
ФОП ОСОБА_4, TOB «Південний експрес», TOB
«КАП № 7477» згідно договорів, що
підтверджується належним чином
оформленими актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг),
товарно-транспортними накладними та
митною декларацією, та
оприбутковується на підставі
відповідних товаросупровідних
документів, передбачених умовами
постачання товарів і діючими правилами
перевезень вантажів - накладною,
товарно-транспортною накладною,
міжнародною товарно-транспортною
накладною, транспортною залізничною
накладною, рахунком, рахунком-фактури.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 ПК України).

Згідно з п. 138.4 ст. 138 зазначеного
Кодексу витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Таким чином,
транспортно-експедиторські послуги є
однією з складових частин собівартості
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг),
тому правомірно відображені у
декларації з податку на прибуток TOB
«РДО УКРАЇНА».

Первинні документи, складені на
виконання вказаних господарських
операцій відповідають вимогам Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Також судами встановлено, що позивач
мав взаємовідносини з контрагентом ПП
«Міртелеком» згідно угоди № 12-06-01 від
12.06.2012 щодо проведення робіт по монтажу
серверної станції TOB «РДО УКРАЇНА» на
суму 7 004,58 грн., в т.ч. ПДВ - 1 167,43 грн.
Виконання робіт підтверджується: актом
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
сума витрат на монтаж обладнання,
відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку № 7 «Основні
засоби» п. 8 включена в первісну
вартість придбаної сервісної станції,
яка згідно з п. 145.1 ст. 145 Податкового
кодексу України віднесена до 4 групи
основних засобів та введена в
експлуатацію 31.08.2012. Дані витрати
знайшли відображення в податковому
обліку лише в частині нарахування
амортизації сервісної станції. Крім
того, підставою не визнання витрат у
податковому обліку згідно акту
перевірки є відсутність форми акту КБ-2
та КБ-3 на монтаж обладнання. Зазначені
типові форми підлягають обов'язковому
застосуванню при проведенні
взаєморозрахунків за виконані роботи
між замовниками та виконавцями робіт з
будівництва, що здійснюються за
рахунок бюджетних коштів та коштів
підприємств, установ і організацій
державної власності.

Листом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
09.03.2010 № 12/19-2-9-21-2368 повідомлено, що
типові форми первинних облікових
документів у будівництві «Акт
приймання виконаних будівельних
робіт» (типова форма № КБ-2в) та
«Довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати» (типова
форма № КБ-3), затверджені наказом
Мінрегіонбуду від 04.12.2009 № 554, приведені
у відповідність до вимог чинного
законодавства. Зазначені типові форми
підлягають обов'язковому застосуванню
при проведенні взаєморозрахунків за
виконані роботи між замовниками та
виконавцями робіт з будівництва, що
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів та коштів підприємств, установ і
організацій державної власності.

Згідно положень пп. «е» п. 5 Положення
про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1992 № 731, не
підлягають державній реєстрації форми
звітності, у тому числі щодо державних
статистичних спостережень,
адміністративних даних та інші.

Отже, будівельні організації можуть
застосовувати ці типові форми, якщо це
обумовлено в договорі підряду, або
документи довільної форми, розроблені
самостійно, зазначивши в них
обов'язкові реквізити первинних
документів, передбачені Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» і
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

Щодо надання консультаційних послуг TOB
«РДО УКРАЇНА» з боку ФОП ОСОБА_6 та ФОП
ОСОБА_7 без підтверджуючих документів,
судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

TOB «РДО УКРАЇНА» укладено договір № 1
від 08.05.2012 про надання консультаційних
послуг з контрагентом ФОП ОСОБА_6 За
період, що перевірявся, від даного
виконавця отримано послуги на суму 217 208
грн. Витрати, понесені на отримання
консультаційних послуг згідно актів
наданих послуг на підставі пп. «г» пп.
138.10.2 п. 138.10 ст. 138 ПК України віднесені
до складу адміністративних витрат та
відображені у рядку 06.1 Декларації про
прибуток підприємства за 2012 рік. На
підтвердження понесених витрат були
надані акти виконаних робіт, окрім того
надання консультативних послуг
підтверджується юридичною
документацією, складеною за допомогою
його консультацій.

Позивач також мав взаємовідносини з
контрагентом ФОП ОСОБА_7 за договором
про надання послуг № 03/07/12 від 03.07.2012,
згідно якого від контрагента в 2012 році
отримано послуги в сприянні укладенні
угод на реалізацію
сільськогосподарської техніки
покупцям на суму 20 000 грн.
Підтвердженням наданих послуг по
пошуку нових покупців товарів є
укладений між TOB «РДО УКРАЇНА» та
Приватною агрофірмою «Савинці»
договір № 042 поставки с/г техніки на
умовах 100% передплати від 09.08.2012.

Щодо відсутності в акті по ПП «Сіті-1»
дати та найменування послуг, датою
вказаного акту є дата підписання його з
боку замовника - 15.08.2012, що ж до
найменування послуг, то в акті
зазначено - послуги згідно договору
надання послуг № 42 від 20.06.2012, тобто
згідно договору - інформативні та
консультативні послуги, знаходження
приміщень за вимогами замовника та
організація перегляду цих приміщень.
Згідно цього договору ПП «Сіті-1»
зобов'язувалося надати TOB «РДО УКРАЇНА»
послуги щодо знаходження приміщення за
вимогами замовника та організувати
перегляд цих приміщень. За актом
приймання послуг від 20.06.2012 сторони
засвідчили, що ПП «Сіті-1» було
запропоновано офісні та складські
приміщення за адресою: м. Житомир, вул.
Кооперативна, 8. Згідно акту виконаних
робіт (послуг) № 7 було підтверджено, що
послуги надані в повному обсязі та
кошти отримані в повному обсязі.

Після надання послуг, між TOB «РДО
УКРАЇНА» та ДП «ОМНІ-Сервіс» було
укладено договір оренди приміщень №
03/07-2012 від 03.07.2012 за адресою: м. Житомир,
вул. Кооперативна, 8.

Щодо відображення у складі витрат
здійснених витрат, у зв'язку із
придбанням валюти та від'ємним
значенням курсових різниць, у
бухгалтерському та податковому обліку
у складі витрат, судами обох інстанцій
встановлено таке.

При визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток за 2012 рік
підприємством відображено в складі
інших витрат різницю між оцінкою
придбаної іноземної валюти по курсу
придбання та курсом НБУ на дату такої
купівлі в сумі 1 693 821 грн. на підставі пп.
138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПК України «інші
операційні витрати, що включають,
зокрема: а) витрати за операціями в
іноземній валюті, втрати від курсової
різниці, визначені згідно зі статтею 153
цього Кодексу».

Згідно з пп. 153.1.4 п. 153.1 ст. 153 ПК України у
разі придбання іноземної валюти до
складу відповідно витрат або доходів
звітного періоду включається
позитивна або від'ємна різниця між
курсом іноземної валюти до гривні, за
яким придбавається іноземна валюта, та
курсом, за яким визначається балансова
вартість такої валюти.

Листом Державної податкової служби
України від 08.06.2011 № 10753/6/15-0315 зазначено,
що у разі придбання (купівлі) іноземної
валюти за гривні до складу відповідно
витрат або доходів звітного періоду
включається позитивна або від'ємна
різниця між сумою гривень, витрачених
на придбання іноземної валюти за
курсом придбання, та вартістю такої
придбаної (купленої) валюти, визначеної
за офіційним курсом на дату здійснення
операції з придбання (купівлі)
іноземної валюти.

TOB «РДО УКРАЇНА» в підтвердження
витрат, що виникли в результаті різниці
між курсом придбання та курсом НБУ по
операціях купівлі іноземної валюти
було надано банківські виписки по
поточних рахунках, відкритих
підприємством в національній та
іноземній валюті з платіжними
дорученнями, заявками на придбання та
купівлю іноземної валюти, а також
оборотно-сальдові відомості по
рахунках: № 311 «Поточні рахунки в
національній валюті», № 312 «Поточні
рахунки в іноземній валюті», № 33 «Інші
грошові кошти». Також, в підтвердження
понесених витрат позивачем були надані
копії довідок з банку. про кількість
придбаної валюти, курс придбання та
курс НБУ на дату купівлі іноземної
валюти.

Таким чином, позивачем підтверджено
належним чином понесені витрати що
виникли в результаті різниці між
курсом придбання та курсом НБУ у період
придбання іноземної валюти.

Щодо встановлення актом перевірки
завищення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість, слід
зазначити наступне.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 зазначеного
Кодексу податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну;
податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця; податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій з підтвердженням матеріалів
справи, податкові накладні, отримані
від контрагентів, з якими позивач мав
господарські взаємовідносини у
спірному періоді (TOB «Елетон», ФОП
ОСОБА_8, TOB «Аделаїда», TOB
«Берег-Транссервіс», TOB
«Укртрансінтер» тощо) відповідають
вимогам чинного законодавства та
містять всі обов'язкові реквізити,
підтверджують здійснення
господарських операцій з позивачем.

Оскільки, в судовому порядку
встановлено правомірне формування
позивачем податкового кредиту з
податку на додану вартість та
віднесення сум витрат до складу витрат
по взаємовідносинах із вищевказаними
контрагентами, тому прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень є
безпідставним.

За вказаних обставин, відсутності
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок судів
першої та апеляційної інстанцій про
задоволення позовних вимог є вірним, а
касаційна скарга відповідача -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2014 та
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09.10.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний