Справа № 815/1276/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1276/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Тарасишина О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

позивачки ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4, третьої особи
ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області (правонаступник
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України в особі Департаменту
ДАБІ у Одеській області), за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 та третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору ОСОБА_9 про зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Одеського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_8, ОСОБА_5
про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що
ОСОБА_1 є власницею 17/100 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами за адресою АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті її
батька ОСОБА_10, на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від 9
листопада 2007 року по справі №2-3227/2007,
яке набрало законної сили. Власником
інших 33/50 частин житлового будинку з
надвірними спорудами за зазначеною
адресою є ОСОБА_8 на підставі договору
купівлі-продажу від 12.03.1997 р. У лютому 2013
року позивачу стало відомо про те, що
інспекцією ДАБК в Одеській області
була проведена реєстрація Декларації
про готовність об'єкта до експлуатації,
а саме двоповерхового житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1. Позивач
зазначає, що вказаний будинок був
реконструйований та прийнятий в
експлуатацію відповідачем без
повідомлення про це ОСОБА_1, як
співвласника, та без її згоди.
Враховуючи, що відповідач прийняв в
експлуатацію житловий будинок та
зареєстрував Декларацію про
готовність цього об'єкта до
експлуатації в порушення норм чинного
законодавства та прав позивача,
реєстрація вказаної Декларації
підлягає скасуванню.

Також, 25 лютого 2013 року в якості третьої
особи до суду звернулася ОСОБА_9 з
позовом про визнання дій
протиправними, визнання декларації про
готовність об'єкта недійсною та
зобов'язання вчинити певні дії,
посилаючись на те, що самочинне
будівництво, здійснене ОСОБА_5, порушує
її права, як суміжного
землекористувача, оскільки
реконструйований житловий будинок
ОСОБА_5 не відповідає вимогам ДБН 360-92**в
частині протипожежного та санітарного
розривів між будинком літ. «Ф» і
існуючим гаражем, збудованим на її
земельній ділянці, та затемнює її
ділянку. В зв'язку з цим після
проведення перевірки Київська районна
державна адміністрація Одеської
міської ради звернулася до Київського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_5 про приведення об'єкту до
попереднього стану. За цим позовом у
Київському районному суді м. Одеси
відкрито провадження по цивільній
справі №1512/11738/2012. Проте, ОСОБА_8 вдалось
отримати від відповідача декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації,
що порушує права ОСОБА_9.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2013 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволений повністю. Зобов'язано
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області виконавчого комітету
Одеської міської ради скасувати
проведену 17 жовтня 2012 року реєстрацію
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації №ОД4, а саме
двоповерхового житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1. У задоволені вимог
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору ОСОБА_9, у
справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області
виконавчого комітету Одеської міської
ради, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_8, ОСОБА_5 та третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_9, про визнання дій
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області незаконними, визнання
декларації №ОД4 недійсною та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням ОСОБА_5 подала
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

ОСОБА_3 в частині відмови у задоволенні
її позову в апеляційному порядку
постанову суду першої інстанції не
оскаржувала.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, пояснення на неї
позивачки ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4, третьої особи
ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла таких
висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
за ОСОБА_1 згідно рішення Київського
районного суду м. Одеси від 09 листопада
2007 року по цивільній справі №2-32227/2007 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання
права власності на спадкове майно, за
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_8 до ОСОБА_1,
ОСОБА_12, третя особа ОСОБА_13, про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, визнання стороною в
договорі, визнання права власності, в
тому числі визнано право власності на
1/2 частини 17/50 частин будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом, після
смерті батька ОСОБА_10, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1 а.с.8-9). Рішення
Київського районного суду м. Одеси від
09 листопада 2007 року по справі №2-32227/2007
набрало законної сили 20.11.2007 року.

Право власності на 33/50 будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1
належить ОСОБА_8 на підставі договору
купівлі-продажу від 25.02.1997 року (Т. 1 а.с.
67).

17.10.2012 року за №ОД4 Інспекцією
ДАБК в Одеській області була проведена
реєстрація Декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, а саме
будівництво двоповерхового житлового
будинку за адресою (категорія
складності ІІ), замовником якої був
ОСОБА_8 (а.с. 6).

Суд першої інстанції правильно
мотивував своє рішення тим, що
відповідно до п. 9 Перехідних положень
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» прийняття в
експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків І та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт і заяви
про прийняття в експлуатацію яких
подаються до 31 грудня 2012 року,
здійснюється безоплатно інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю за результатами технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж таких об'єктів за
наявності документа, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
такий об'єкт, протягом 30 днів з дня
подання заяви.

Порядок прийняття в експлуатацію таких
об'єктів і проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж визначається
центральним органом виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури.

Порядок прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
24.06.2011 року № 91 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.07.2011
року за № 830/19568 (надалі - Порядок).

Підпунктом 3.1 Порядку встановлено, що
прийняття в експлуатацію об'єктів
здійснюється безоплатно Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України та її територіальними органами
(далі - Інспекції) за результатами
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж та за
наявності документа, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
об'єкт, шляхом реєстрації поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації (далі -
декларація).

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області це територіальний
орган Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, утворений відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 року №549 та діє з 08.06.2011 року
замість Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, яка діяла у системі
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва.

Отже, Інспекція ДАБК в Одеській області
наділена відповідними повноваженнями
щодо реєстрації декларацій про
готовність до експлуатації закінчених
будівництвом об'єктів.

Згідно із п. 3.2 Порядку для прийняття в
експлуатацію замовник або його
уповноважена особа подає особисто або
надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додаються: два
примірники заповненої декларації; звіт
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкта з висновком про їх
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації; засвідчені в
установленому порядку копії:
документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій розміщено об'єкт;
технічного паспорта, виданого бюро
технічної інвентаризації.

Заява про прийняття в експлуатацію
об'єкта підписується також
співвласниками земельної ділянки та
зазначеного об'єкта (у разі їх
наявності).

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції правильно
зазначено про те, що заява ОСОБА_8 про
прийняття в експлуатацію об'єкта
відповідно до п. 9 Перехідних положень
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», а саме
будівництво двоповерхового житлового
будинку (літ. "Ф") за адресою: АДРЕСА_1,
побудованого без дозволу на виконання
будівельних робіт, підписана лише
заявником - ОСОБА_8 та не підписана
ОСОБА_1.

Відповідно, до п. 3.4. Порядку замовник
відповідно до Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
несе відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації, дані зазначені
у декларації, повинні узгоджуватись з
документами, які подаються разом з нею.

ОСОБА_8 надав відповідачу Декларацію,
до якої додав відповідні документи на
підтвердження даних, вказаних у
Декларації, а саме: технічний паспорт
на садибний (індивідуальний) житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1, (а.с. 124-129);
Договір на право будівництва та
безстрокового користування земельною
ділянкою від 07.08.1950 року б/н, укладений з
житловим управлінням виконавчого
комітету Одеської міської ради
депутатів трудящих та ОСОБА_14 (а.с. 116-119);
витяг з рішення виконавчого комітету
Одеської міської ради депутатів
трудящих від 15.09.1949 року №1134 "Про відвід
земельних ділянок під особисте житлове
будівництво" ОСОБА_14 (а.с. 115); договір
купівлі-продажу від 25.02.1997 року, що був
укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_8 та інш.
(а.с. 67).

Згідно п. 3.5 Порядку Інспекція повертає
замовнику декларацію, якщо вона подана
чи оформлена з порушенням вимог,
установлених цим Порядком, у тому числі
у разі виявлення невідповідності
поданих документів вимогам
законодавства та виявлення
недостовірних відомостей у поданих
документах.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції в мотивувальній частині
оскаржуваної постанови правильно
зазначив про те, що реєстрація
відповідачем 17 жовтня 2012 року
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, яка подана замовником -
ОСОБА_8 стосовно об'єкта ІІ категорій
складності: будівництво
двоповерхового житлового будинку (літ.
"Ф") за адресою: АДРЕСА_1, була здійснена
відповідачем у межах повноважень,
передбачених Порядком прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків І та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж.

Крім того, судом першої інстанції
зроблений висновок про те, що
реєстрація відповідачем 17 жовтня 2012
року декларації про готовність об'єкта
до експлуатації, яка подана замовником
- ОСОБА_8 стосовно об'єкта ІІ категорій
складності: будівництво
двоповерхового житлового будинку (літ.
"Ф") за адресою: АДРЕСА_1, здійснена у
відповідності до чинних на час
звернення та проведення такої
реєстрації законодавчих норм, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з чим
погоджується апеляційний суд.

Водночас, без будь-якої мотивації, суд
першої інстанції вирішив, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області підлягають
задоволенню.

Однак, з таким рішенням суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_8 на праві
спільної часткової власності належить
33/50 частин житлового будинку з
господарськими будівлям і спорудами,
розташованого на земельній ділянці,
площею 728 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначення для будівництва і
обслуговування житлового будинку, на
підставі договору купівлі-продажу від
25 лютого 1997 року, який був
реконструйований з 2000 по 2006 роки з
улаштуванням прибудови мансардного
поверху.

Дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_5, успадкувала
після смерті свого батька ОСОБА_10,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, 17/100 частин
вказаного будинку.

Її сестрі, третій особі ОСОБА_1 на праві
спільної часткової власності належало
17/100 частин вказаного будинку на
підставі рішення Київського районного
суду м. Одеси від 09 листопада 2007 року.
Проте, колегія суддів звертає увагу на
те, що до теперішнього часу ОСОБА_1 не
зареєструвало своє право власності у
встановленому законом порядку.

17 жовтня 2012 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області на замовлення ОСОБА_8
за №ОД4 зареєстрована Декларація
про готовність об'єкту до експлуатації
- двоповерхового житлового будинку літ.
«Ф», 2000 року будівництва, загальною
площею 193, 6 кв.м., житловою 110,7 кв.м.,
розташованого на земельній ділянці
площею 728 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 01 серпня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 02 квітня 2014 року у
справі №1512/11805/2012, припинено право
власності ОСОБА_1 на 17/100 будинку з
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1. Визначено ідеальну частку
ОСОБА_1 у праві спільної часткової
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_2 в розмірі
62/100. Зазначена частка 62/100 у будинку №16
була збільшена за рахунок того, що
ОСОБА_1 була позбавлена права власності
на 17/100 у будинку №4. Однак в подальшому
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 17 вересня 2014
року вказані судові рішення скасовані,
справа передана на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Проте, колегія апеляційного
адміністративного суду звертає увагу
на те, що ОСОБА_1 зареєструвала своє
право власності на 62/100 у будинку
АДРЕСА_2, що підтверджується Витягом
№31353608 від 19.09.2011 р..

Крім того, 27 листопада 2014 року ухвалою
Апеляційного суду Одеської області
було залишено без змін рішення
Київського районного суду м. Одеси від
18 червня 2014 року у справі №1512/11738/2012 за
позовом Київської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_8, ОСОБА_5, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_9, ОСОБА_1, про
приведення об'єкту нерухомості до
попереднього стану, за позовом третьої
особи, яка заявила самостійні вимоги
щодо предмету спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_8,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради, ОСОБА_9 про
усунення перешкод у користуванням 17/100
частинами житлового будинку та
земельною ділянкою шляхом приведення
самочинно реконструйованого будинку
до попереднього стану, яким відмолено у
задоволенні позовів Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради та третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору, ОСОБА_1.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи №061/2013
року від 19 червня 2013 року, проведеної
судовим експертом ПП «Одеський
науково-дослідницький центр
експертних досліджень ім. Скибінського
С.С.» ОСОБА_16 у зазначеній цивільній
справі, встановлено, що житловий
будинок під літ. «Ф», розташований за
адресою: АДРЕСА_1, відповідає
будівельним нормам і правилам та
правилам протипожежної безпеки, не
відповідає лише в частині будівництва
без відповідного проекту та
відсутності водостоку на даху будинку.
Житловий будинок не здійснює
негативного впливу на розташовані
будови в споруди на суміжних ділянках
та підлягає експлуатації за умови
побудови водостічної системи.
Допитаний в судовому засіданні судовий
експерт ОСОБА_16 пояснила, що виявлені
при будівництві житлового будинку
АДРЕСА_1 порушення будівельних норм не
є істотними і не порушують права інших
осіб, при дослідженні експертом не було
враховано наявний на межі суміжної
земельної ділянки гараж літ. «Г», який є
самочинно збудованою спорудою.

ОСОБА_9, обґрунтовуючи свої вимоги у
адміністративній справі, що
розглядається та у вищезазначеній
цивільній справі, посилається на
технічний висновок, виконаний Одеською
філією Держаного підприємства
Державного науково-дослідницького та
проектно-вишукувального інституту
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на
замовлення третьої особи ОСОБА_9 №6, 2013
р., та висновок будівельно-технічної
експертизи, виконаний на замовлення
третьої особи ОСОБА_9 №14, 2013р. та ухвали
Київського районного суду м. Одеси від
09 грудня 2013 року тим же інститутом, у
яких зазначено, що реконструйований
житловий будинок АДРЕСА_1 не відповідає
вимогам ДБН 360-92** «Містобудування та
забудова міських та сільських
поселень» в частині протипожежного
розриву між будинком літ. «Ф» і
існуючим гаражем, збудованим на
земельній ділянці, якою користується
ОСОБА_9, який має бути не менш 6,0 м., в
дійсності 1-1,5 м., в частині
протипожежного розриву між двома
вікнами приміщення кухні-їдальні
будинку та звісу даху гаражу, який має
бути не менш 4,0 м., в дійсності 1-1,5 м., в
частині санітарного розриву між
будинком та гаражем, який має бути до 8,0
м. в дійсності 1-1,5 м..

Зазначені висновки підписані
директором інституту ОСОБА_22 та
начальником відділу комплексного
проектування інституту, головним
інженером проекту ОСОБА_21.

Колегія суддів вважає докази, що надані
ОСОБА_9 такими, що не відповідають
вимогам, встановленим ст. 70 КАС України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 66 КАС України,
як експерт може залучатися особа, яка
відповідає вимогам, встановленим
Законом України «Про судову
експертизу».

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
судову експертизу» особа або орган, які
призначили судову експертизу, можуть
доручити її проведення тим судовим
експертам, яких внесено до державного
реєстру атестованих судових експертів,
а у випадках, передбачених частиною
четвертою статті 7 цього Закону, - іншим
фахівцям з відповідних галузей знань.

ОСОБА_21 - особа, яка склала дані
висновки, відповідно до довідки, що
міститься в матеріалах справи, працює
на посаді керівника відділу
комплексного проектування інституту,
не має свідоцтва про присвоєння
кваліфікації експерта та не володіє
необхідними знаннями для надання
висновку з досліджуваного питання.

Крім того перевіркою встановлено, що
Державний реєстр атестованих судових
експертів, розміщений на офіційному
сайті Міністерства Юстиції України не
містить жодних даних стосовно експерта
ОСОБА_21.

На підставі ст. 7 Закону України «Про
судову експертизу» судово-експертну
діяльність здійснюють державні
спеціалізовані установи, а також у
випадках і на умовах, визначених цим
Законом, судові експерти, які не є
працівниками зазначених установ.

До державних спеціалізованих установ
належать: науково-дослідні установи
судових експертиз Міністерства
юстиції України; науково-дослідні
установи судових експертиз,
судово-медичні, судово-психіатричні
установи Міністерства охорони здоров'я
України; експертні служби Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
оборони України, Служби безпеки
України та Державної прикордонної
служби України.

В матеріалах справи наявна Ліцензія
серії АВ №490061 від 25 серпня 2009 року, яка
видана проектно-вишукувальному
інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ»
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
України Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України,
згідно з якою підприємство здійснює
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з створенням об'єктів
архітектури.

Аналіз вказаної норми закону та
зазначеної ліцензії дає підстави
вважати, що Одеська філія Державного
підприємства Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» не є
суб'єктом судово-експертної
діяльності, а тому висновки, надані
даним підприємством, які
спростовуються висновком судової
будівельно-технічної експертизи №061
від 19 червня 2013 року, не можуть прийняті
до уваги адміністративним судом під
час вирішення справи.

Як вже зазначалося вище, 27 листопада 2014
року ухвалою Апеляційного суду
Одеської області було залишено без
змін рішення Київського районного суду
м. Одеси від 18 червня 2014 року у
цивільній справі №1512/11738/2012.

Колегія апеляційного
адміністративного суду у
відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України
враховує обставини, встановлені
зазначеними судовими рішеннями, а саме
те, що 25 лютого 1997 року ОСОБА_8 придбав
33/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1,
який складався в літ. "А" з приміщень 1-1
кухні, 1-2 веранди, 1-3 комора, всього
підсобна площа 32, 9 кв.м., 1-4 житлової,
площею 15 кв.м., літ. "Б" - сарай, літ. "Г" -
котельня, літ. "Д" - душ, а всього
загальною площею 32,9 кв.м.,
розташованого на земельній ділянці
площею 596 кв.м., договір купівлі-продажу
посвідчений нотаріально та
зареєстрований в реєстрі за 2-266, 05
березня 1997 року право власності
зареєстровано у КП "Одеське міське бюро
технічної інвентаризації".

12 березня 1997 року ОСОБА_10 придбав іншу
частку будинку АДРЕСА_1 - 17/50, яка
складалася в літ. "А" з приміщень 2-2
житлової площею 7,5 кв.м. та 2-1 кухні
площею 7,3 кв.м., договір купівлі-продажу
посвідчений нотаріально,
зареєстрований в реєстрі №2144, 22 грудня
1997 року право власності зареєстровано
в КП "Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості".

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_19 помер, його
спадкоємцями першої черги були дружина
померлого - ОСОБА_12 та його дочки ОСОБА_1
та ОСОБА_5.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 09 листопада 2007 року по
цивільній справі №2-3227/2007 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права
власності на спадкове майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_12 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
12 березня 1997 року в частині прав
покупця 17/50 частини будинку АДРЕСА_1, за
ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2
частину від 17/50 частин будинку № 4 та на
1/2 частину житлового будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_2 в
порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_10, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказаним рішенням суду встановлено, що
його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у
встановлений законом строк звернулись
до Третьої одеської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після смерті батька
в рівних частках, була відкрита
спадкова справа №138/2006, дружина
померлого - ОСОБА_12, 26 січня 2006 року
звернулась з заявою про відмову від
спадщини на користь дочок.

Під час подачі заяв до нотаріальної
контори, 26 січня 2006 року, спадкоємці
домовились про те, що, якщо матір
ОСОБА_12 відмовиться від спадщини,
ОСОБА_1 зобов'язалась після вступу у
спадщину передати свою частку будинку
АДРЕСА_1, сестрі ОСОБА_5 та підтвердила,
що ні вона, ОСОБА_1, ні батьки не
приймали участь при придбанні
спадкової частки будинку та у
будівництві, що підтверджується
зобов'язанням від 26 січня 2006 року,
написаним власноручно третьою особою
ОСОБА_1.

Таким чином, у відповідності до ст. ст.
1268, 1296 ЦК України дружина ОСОБА_8 -
ОСОБА_5, успадкувала 17/100 частин
вказаного будинку після смерті свого
батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2..

Згідно технічного паспорту станом на 23
січня 1997 року житловий будинок АДРЕСА_1
мав загальну площу 44, 7 кв.м., у тому
числі житлову - 22, 5 кв.м. та підсобну - 25, 2
кв.м..

У 2000 році на земельній ділянці, площею
728 кв.м., відведеної попереднім
власникам у встановленому на той час
порядку, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 самочинно
провели реконструкцію вказаного
будинку й внаслідок був побудований
двоповерховий житловий будинок, який
складається з житлового будинку під
літ. "Ф", загальною площею 193,6 кв.м.,
житловою - 110,7 кв.м., підсобною - 82,9 кв.м.,
та господарських будівель і споруд:
вбиральня - "В", огорожа № 1-6, мостіння -
І, що відображено у технічних паспортах
на вказаний будинок, виготовленими КП
"ОМБТІ та РОН" станом на 09 березня 2010
року (т.1. а.с. 13-18) та на 15 січня 2012 року,
наявних у справі фотознімках та
підтверджується висновком судової
будівельно-технічної експертизи №061
від 19 червня 2013 року.

Після закінчення будівництва будинку
подружжя ОСОБА_5 та їх дочка ОСОБА_5
проживають та 21 лютого 2007 року
зареєструвались у цьому будинку, що
підтверджується довідкою Органу
самоорганізації населення, комітету
мікрорайону "Дмитрівна" про склад сім'ї
та зареєстрованих у житловому будинку
№ 499 від 22 жовтня 2014 року.

Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 16 квітня 1998
року третій особі ОСОБА_9 на праві
власності належить житловий будинок з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_3, який складається з однієї
кам'яної будівлі літ. "А", загальною
житловою площею 39,0 кв.м., та надвірних
споруд: "В" - вбиральня, 1-3 огородження,
ІІ - мостіння.

ОСОБА_9 є суміжним землекористувачем, й
стверджує, що її права порушуються тим,
що реконструйований будинок №4
збудований з порушенням будівельних
норм та правил в частині
протипожежного та санітарного
розривів між будинком літ. «Ф» і
існуючим гаражем літ. "Г", збудованим на
її земельній ділянці, та затемнює її
ділянку.

Судами 1-ї та 2-ї інстанції у
вищезазначеній цивільній справі
встановлено, що гараж літ. "Г", розміром
6,4Х4,0 м., збудований третьою особою
ОСОБА_9 на межі земельних ділянок, якими
користуються ОСОБА_5 та третя особа, і є
самочинним будівництвом, що
підтверджується технічним паспортом
на житловий будинок №2, виданим 21
березня 2013 року КП "ОМБТІ та РОН" третій
особі ОСОБА_9 та рішенням апеляційного
суду Одеської області від 22 серпня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_9 до
ОСОБА_5 про визначення порядку
користування земельними ділянками в
існуючих межах, яким у позові ОСОБА_9
відмовлено.

Виписка із протоколу №12 засідання
міжвідомчої комісії виконкому
Київської районної ради депутатів
трудящих від 28 грудня 1976 року, яким
ОСОБА_9 надана згода на користування
гаражем для зберігання автомобіля,
ксерокопія якого міститься в
матеріалах справи, не є підставою для
набуття нею права власності на гараж.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи №061
від 19 червня 2013 року встановлено, що
житловий будинок не здійснює
негативного впливу на розташовані
будівлі і споруди на суміжних ділянках.

Таким чином, гараж літ. "Г" як самочинне
будівництво не є об'єктом права
власності й не підлягає захисту судом,
тому доводи Київської районної
адміністрації та третіх осіб ОСОБА_1 та
ОСОБА_20 про те, що реконструйований
будинок №4, збудований ОСОБА_5, порушує
права суміжного землекористувача
ОСОБА_20 повністю спростовуються
матеріалами справи і є безпідставними.

Враховуючи те, що ОСОБА_20 не
підтверджено її право власності на
самовільно збудований гараж, колегія
суддів апеляційного суду також
приходить до висновку про відсутність
підстав для захисту прав та інтересів
ОСОБА_20 на підставі ч. 1 ст. 2 КАС України.

До того ж, колегією суддів
враховується, що ОСОБА_20 не подавала
апеляційну скаргу на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 18 березня 2013 року в частині
відмови у задоволенні її позову.

Як встановлено судами 1-ї та 2-ї
інстанції у вищезазначеній цивільній
справі, житловий будинок під літ. "Ф"
збудований відповідачами ОСОБА_5 у 2000
році, а право власності на частину
будинку ОСОБА_1 набула на підставі
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 09 листопада 2007 року, яке
набрало законної сили 22 листопада 2007
року. За життя ні колишній власник 17/50
частин будинку - батько ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 не оспорював реконструкцію
спірного будинку і після набрання
законної сили вказаним рішенням третя
особа ОСОБА_1 також до 09 вересня 2013 року
не зверталася до суду з позовом про
знесення будинку.

Матеріалами справи, зокрема, висновком
судової будівельно-технічної
експертизи №061 від 19 червня 2013 року,
свідченнями судового експерта ОСОБА_16
в судовому засіданні та звітом №209 про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж від 09 серпня 2012 року, встановлено,
що будівництво двоповерхового будинку
літ. "Ф" відповідає вимогам надійності,
безпечності експлуатації і можлива
його безпечна експлуатація, з
достовірністю підтверджується, що
спірний будинок збудований на
земельній ділянці, відведеної для цієї
мети, без істотних порушень
будівельних норм і правил й не порушує
прав суміжних землекористувачем і
інших осіб.

Крім того, колегія апеляційного
адміністративного суду звертає увагу
на те, що відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК
України, права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону. Відповідно до ч. 1
ст. 182 цього кодексу право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Позивачка ОСОБА_1
та інші учасники спору не заперечують,
що до теперішнього часу не здійснила
державну реєстрацію права власності на
свою долю у будинку №4 у відповідності
до вищезгаданих норм закону.

Відтак, відповідач Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області при
реєстрації 17 жовтня 2012 року Декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
не мала можливості отримати інформацію
про те, що ОСОБА_1 є власницею 17/100
зазначеного будинку та діяла у
відповідності до норм матеріального
права, що регулюють дані
правовідносини.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
дії відповідача щодо реєстрації
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації від 17 жовтня 2012 року
№ОД4 є правомірними і ґрунтуються
на правильному застосуванні норм
матеріального права. При цьому права
позивачки ОСОБА_1 та третьої особи
ОСОБА_9 ніяким чином не порушуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Суд першої інстанції не правильно
встановив обставини справи та допустив
порушення норм матеріального права при
вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
спростовують правильність висновків
суду.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_5
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити повністю.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2013 року - скасувати та прийняти нову
постанову суду.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити повністю.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_9 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання дій
протиправними, визнання декларації про
готовність об'єкта недійсною та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
рішення апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов