Справа № 820/19221/14
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 грудня 2014 р.
№ 820/19221/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - Халабурдіна С.В.

відповідача - Юсупової М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Сучасний
модерн» до Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю «Сучасний модерн»,
звернувся до суду з позовом до
Основ»янської об»єднаної державної
податкової інспекції міста Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд скасувати податкове
повідомлення-рішення від 10.09.2014 року за
№, яким підприємству
донараховано податку на додану
вартість в розмірі 10686,00 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 5343,00 грн., на загальну
суму 16029,00 грн.

Позивач вважає зазначене податкове
повідомлення-рішення неправомірним,
необґрунтованим, безпідставним через
відсутність доказів порушення
підприємством податкового
законодавства, а тому просить
скасувати його в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити, з посиланням на
обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечував,
вказав, що винесене Основ»янською
об»єднаною державною податковою
інспекцією міста Харкова ГУ Міндоходів
у Харківській області податкове
повідомлення-рішення повністю
відповідає вимогам діючого
законодавства, а тому є законним та
обґрунтованим, у задоволенні позовних
вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступні
обставини справи.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сучасний модерн»
13.12.2005 р. взято на податковий облік за №
294 і станом на даний час перебуває на
обліку в Основ»янській об'єднаній
державній податковій інспекції міста
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області.

Судом також було встановлено, що
відповідачем було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ПП «Торгснаб-2009», податковий
номер 36372206, їх реальності та повноти
відображення в обліку за період
грудень 2013 року.

За результатами проведеної перевірки
було складено акт перевірки від 12.08.2014
р. № 2786/20-38-22-01-04/33898608.

Актом перевірки зафіксовано порушення
підприємством - позивачем вимог п.198.3
та 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 10686,00 грн., у тому числі у грудні 2013
року на суму ПДВ 10686,00 грн.

За результатами проведеної перевірки
та складеного акту перевірки було
винесено податкове
повідомлення-рішення від 10.09.2014 року за
№, яким підприємству
донараховано податку на додану
вартість в розмірі 10686,00 грн. та
застосовано штрафну ( фінансову)
санкцію в розмірі 5343,00 грн., на загальну
суму 16029,00.

Підставою для донарахування
податкового зобов'язання слугували
висновки ДПІ про: ненадання картки
рахунку №311 «Поточні рахунки у
національній валюті»; ненадання
документів щодо орендованих приміщень
ТОВ «Сучасний Модерн», а також
отримання від УДСБЕЗ ГУМВС України в
Харківській області даних, що ПП
«ТОРГСНАБ-2009» використовується
«винними особами» з метою
безпідставного формування
контрагентами податкового кредиту з
ПДВ та проведенням безтоварних
операцій.

Матеріалами справи підтверджено, що 27
листопада 2013 року між ТОВ «Сучасний
Модерн» та ПП «ТОРГСНАБ-2009» (підрядник)
було укладено договір №2711-13 з монтажу
натяжної стелі за адресою: м. Харків,
вул. Полтавський Шлях, 140.

Роботи виконувалися з матеріалів
підрядника, а саме: плівки ПВХ площа 140
кв. м, профіль алюмінієвий - 1200 м.п., брус
50/50 - 600 м.п.

Судом встановлено, що позивач сплатив
за виконані роботи, як і встановлено п.
3.2. договору, в порядку передоплати у
розмірі 64 118,20 грн., про що свідчить
платіжне доручення № 21626.

Підрядником, ПП «Торгснаб-2009» складено
податкову накладну від 03.12.2013 №1 на суму
ПДВ 6 646,37 грн. (матеріали) та податкову
накладну від 03.12.2013 № 2 на суму ПДВ 4 040,00
грн. (роботи).

30 грудня 2013 року Сторонами складено акт
№ 3012-2 здачі-прийняття робіт, з якого
вбачається, що монтаж натяжної стелі
проведено на загальну суму 64 118,20 грн., у
тому числі ПДВ 10 686,44 грн.

Вказані роботи проводилися в
торгівельному центрі за адресою: м
Харків, вул. Полтавський Шлях, 140.

При дослідженні матеріалів справи
судом встановлено, що 23 червня 2011 року
Інспекцією ДАБК у Харківській області
зареєстровано декларацію про початок
виконання підготовчих робіт з
будівництва торговельного центру з
урахуванням знесення існуючих
будівель по вул. Полтавський Шлях, 140 в
м. Харкові. 25 червня 2012 року Інспекцією
ДАБК у Харківській області видано
дозвіл на виконання будівельних робіт
від 25 червня 2012 року № ХК 7.

Суд зазначає, що вказані документи
свідчать про проведення будівництва за
адресою: м. Харків, вул. Полтавський
Шлях, 140, замовником та власником якого
був Позивач.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що між Позивачем та його контрагентом
було проведено реальні господарські
операції, які є об'єктами оподаткування
з ПДВ, а тому Позивачем правомірно суми
ПДВ віднесено до складу податкового
кредиту.

Щодо ненадання картки рахунку №311, то
судом встановлено, що ДПІ не направляла
вимог позивачу про надання картки
рахунку № 311 та спірне податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось до
ГУ Міндоходів у Харківській області, до
якого надавалася картка рахунку № 311
«Поточні рахунки у національній
валюті».

Також суд вважає за необхідним вказати,
що ТОВ «Сучасний Модерн» є власником
нежитлової будівлі літ. «А-4» загальною
площею 22 394,2 кв. м, розташованої за
адресою: м. Харків, вул. Полтавський
Шлях, 140, про що свідчить свідоцтво про
право власності від 27.12.2013 та витяг з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 27.12.2013.

З дозволу на виконання будівельних
робіт від 25 червня 2012 року, виданого
інспекцією ДАБК у Харківській області,
вбачається, що ТОВ «Сучасний Модерн» є
замовником та забудовником
торговельного центру за адресою: м.
Харків, вул. Полтавський Шлях, 140.

З договору № 2711-13 від 27 листопада 2013
року, укладеного між ТОВ «Сучасний
Модерн» та ПП «ТОРГСНАБ-2009» вбачається,
що роботи з монтажу натяжної стелі
виконувалися за адресою: м. Харків, вул.
Полтавський Шлях, 140.

Контролюючий орган не вказав,
документи про яке саме орендоване
приміщення не надано, та яке це має
відношення до господарських операцій
між ТОВ «Сучасний Модерн» та ПП
«Торгснаб-2009».

Суд зазначає, що відповідно до приписів
п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України;

в)отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та у разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено,що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів з метою
їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Крім того суд зазначає, що необхідність
підтвердження господарських операцій
первинними документами визначена п.1.2
ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704. де первинні документи -
це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-ХІУ
(із змінами та доповненнями)
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні"від 16.07.99р.,
відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років несе (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Згідно п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. № 88. зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 5 червня
1995 р. за № 168/704. первинні документи (на
паперових і машинозчитувальних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

У відповідності до вимог п. З ст. 5 та п.1
ст.7 Господарського Кодексу України від
16.01.03р. №436-ІУ , якими визначено: "...
Суб'єкти господарювання та інші
учасники відносин у сфері
господарювання здійснюють свою
діяльність у межах встановленого
правового господарського порядку,
додержуючись вимог законодавства.".
"...Відносини у сфері господарювання
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, законами України,
нормативно-правовими актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України,
нормативно-правовими актами інших
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, а також
іншими нормативними актами."

П.2 ст.3 Закону України від 16.07.1999р. №
996-Х1У "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" (зі
змінами та доповненнями), згідно якого:
"Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку який ведеться
підприємством, фінансова, податкова,
статистична і другі види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку..."

Також, відповідно до ст. 3
Господарського кодексу України, під
господарською діяльністю розуміється
діяльністю суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва-підприємцями.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про не правомірне
винесення Відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 10.09.2014 року за
№ , яким підприємству
донараховано податку на додану
вартість в розмірі 10686,00 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 5343,00 грн., на загальну
суму 16029,00 грн.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
прийнятого ним податкового
повідомлення-рішення.

При зазначених обставинах, суд вважає
вимоги позивача є правомірними та
такими, що ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу
відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Сучасний
модерн» до Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області від 10 вересня 2014
року №.

Стягнути з державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Сучасний модерн»
(код 33898608) сплачений судовий збір у
розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня отримання копії
постанови апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної
інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена
23 грудня 2014 року.

Суддя
А.В. Зінченко