Справа № 826/8669/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/8669/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі
Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Київський річковий порт» та Державної
виконавчої служби України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» до
Державної виконавчої служби України,
треті особи - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Декорт», Публічне
акціонерне товариство «Київський
річковий порт» про скасування
постанови про арешт майна боржника та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» звернулись до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної виконавчої служби
України, треті особи - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Декорт»,
Публічне акціонерне товариство
«Київський річковий порт», в якому
просили:

скасувати постанову Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 20.03.2013 р. № 36486678 про арешт майна
боржника ТОВ «Декорт», а саме: Споруди
столярного цеху (літ. Ю) загальною
площею 1065,90 кв.м., що складає 12/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,90 кв.
м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21; споруди цеху
(літ. Т) загальною площею 3025,5 кв.м., що
складає 35/100 частин від майнового
комплексу площею 8745,9 кв. м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

визнати протиправною бездіяльність
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
щодо неповідомлення ПАТ «ВіЕйБі Банк»
як іпотекодержателя про накладення
арешту на нерухоме майно - Споруду
столярного цеху (літ. Ю) загальною
площею 1065,90 кв.м., що складає 12/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,90
кв.м., що знаходить за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21; споруду цеху
(літ. Т) загальною площею 3025,5 кв.м., що
складає 35/100 частин від майнового
комплексу площею 8745,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України звільнити з-під арешту
нерухоме майно - споруду столярного
цеху (літ. Ю) загальною площею 1065,90 кв. м.,
що складає 12/100 частин від майнового
комплексу площею 8745,90 кв.м., що
знаходить за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21; споруду цеху (літ.
Т) загальною площею 3025,5 кв.м., що складає
35/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,9 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21 та зняти з цього майна публічне
обтяження.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 серпня 2014 року зазначений
адміністративний позов - задоволено
частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем та третьою особою подано
апеляційні скарги, в яких просять
Постанову суду першої інстанції
скасувати та постановити по справі
нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянти
аргументують тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи,
не надано належної правової оцінки
письмовим запереченням по справі,
наданим представником відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
постановою головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Мазуром Г.І. від 11.02.2013
року на виконання наказу
Господарського суду м. Києва №
5011-23/10527-2012 від 02.10.2012 року відкрито
виконавче провадження ВП № 36486678 про
стягнення з ТОВ «Декорт» на користь ПАТ
«Київський річковий порт» 11 700 000,00 грн.
основного боргу та 65 453,00 грн. судового
збору.

Постановою головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Мазуром Г.І. від 20.03.2013
року винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВП № 36486678.

Вищевказаною постановою накладено
арешт на споруду цеху, загальною площею
3025,50 кв.м., літ. «Т» та споруду
столярного цеху, загальною площею 1065,90
кв.м., літ. «Ю», що належить боржнику ТОВ
«Декорт» у межах суми стягнення 11 765
453,00 грн.

Вирішуючи спір колегія суддів звертає
увагу на таке.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону N 606-XIV
державний виконавець має право
звернути стягнення на майно боржника,
що перебуває в інших осіб, а також на
майно та кошти, що належать боржнику
від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 Цивільного
кодексу України визначено, що в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV
(надалі - Закон N 898-IV ) іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 Цивільного
кодексу України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

У разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених іпотечним
договором, іпотекодержатель має право
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки (ч. 1 ст. 12 Закону N 898-IV).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 33 Закону N
898-IV у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 54 Закону N 606-XIV
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Як вбачається з матеріалів справи
право застави (іпотеки) у Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк»
виникло 21.02.2006 р. (договір іпотеки від
21.02.2006 р. реєстровий номер № 797), а арешт
накладено на виконання наказу
Господарського суду м. Києва №
5011-23/10527-2012 від 02.10.2012 р. про стягнення з
ТОВ «Декорт» на користь ПАТ «Київський
річковий порт» 11 700 000,00 грн. основного
боргу та 65 453,00 грн. судового збору.

Відповідно до умов Іпотечного договору
позивачу було передано нерухоме майно,
а саме:

1. Споруду столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21.

2. Споруду цеху (літ. Т) загальною площею
3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин від
майнового комплексу площею 8745,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

Заборгованість за Кредитним договором
№ 15 від 31.01.2006, яка встановлена
рішеннями Господарського суду м. Києва
по справах № 27/353 та 27/352 та становить 52
049 378,43 грн.,

Загальна договірна (заставна) вартість
предмету іпотеки за домовленістю
сторін становить 15 465 490,00 грн. (п. 2.6
іпотечного договору від 21.02.2006 р.).

Таким чином, позивач є
заставодержателем іпотечного майна:
споруди столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21. та споруди цеху (літ. Т) загальною
площею 3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,9
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21, що належить на
праві власності ТОВ «Декорт».

Враховуючи наведене, суд зауважує, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
для задоволення вимог інших
стягувачів, ніж заставодержатель,
можливо лише після задоволення вимог
останнього за рахунок залишку коштів,
а, отже, дії відповідача щодо
накладення арешту на іпотечне майно:
споруди столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21. та споруди цеху (літ. Т) загальною
площею 3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,9
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21, що належить на
праві власності ТОВ «Декорт», суд
вважає протиправними.

Частиною 4 ст. 54 Закону N 606-XIV
передбачено, що про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Як встановлено судом, матеріали
виконавчого провадження не містять
доказів такого повідомлення.

Отже, всупереч вищенаведеній правовій
нормі, відповідач, після винесення
20.03.2013 року постанови про накладення
арешту на майно боржника ВП № 36486678, не
повідомив іпотекодержателя про
звернення стягнення на заставне майно,
чим вчинив протиправну бездіяльність.

При цьому, суд першої інстанції вірно
враховано, що заборгованість за
кредитним договором № 15 від 31.01.2006, яка
встановлена рішеннями Господарського
суду м. Києва по справах № 27/353 та 27/352
становить 52 049 378,43 грн., що є значно
вищою, ніж оціночна вартість
заставного майна згідно Іпотечного
договору, що встановлено сторонами у
сумі 15 465 490,00 грн.,

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
судом встановлено, відсутність умов,
передбачених ч. 3 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме:
вартість предмета застави не перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю, то діями державного
виконавця щодо накладення арешту на
майно порушено право позивача.

Таким чином, судова колегія вважає, що
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень порушено права та законні
інтереси іпотекодержателя, оскільки
накладення арешту на заставне майно
позбавляє останнього законного права
звернути стягнення на предмет іпотеки
та задовольнити свої вимоги перед
іншими кредиторами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
постанова головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про накладення арешту
на майно боржника від 20.03.2013 року ВП №
36486678 винесена всупереч положенням
чинного законодавства та підлягає
скасуванню в частині накладення арешту
на іпотечне майно: споруду столярного
цеху (літ. Ю) загальною площею 1065,90 кв.м.,
що складає 12/100 частин від майнового
комплексу площею 8745,90 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21 та споруду цеху
(літ. Т) загальною площею 3025,5 кв.м., що
складає 35/100 частин від майнового
комплексу площею 8745,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційних скаргах не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційних скарг
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Київський
річковий порт» та Державної виконавчої
служби України на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 серпня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 23
грудня 2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.