Справа № 826/12953/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фактор Енергогруп»
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від «
05» грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Енергогруп» до Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними
дій,скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві у якому просив визнати
протиправними податкові
повідомлення-рішення від 25 березня 2013
року № , № , №
та від 19 червня № .

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.12.2013 року в задоволені позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 05.12.2013 року та
прийняте нове рішення, яким
задовольнити позов. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фактор Енергогруп» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05.12.2013 року - без змін,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої
інстанції посадовими особами ДПІ у
Подільському районі м. Києва ДПС на
підставі пункту 77.1 статті 77
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI зі змінами і доповненнями,
відповідно до наказів від 09.01.2013 року №
22 та від 15.02.2013 року № 322 проведено
документальну планову виїзну
перевірку ТОВ «Фактор Енергогруп» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 02.11.2010 року по 30.09.2012 рік, за
результатами якої складено акт від
11.03.2013 р. № 789/22-409/37333655.

25 березня 2013 року на підставі акту
перевірки від 11 березня 2013 року №
789/22-409/37333655 ДПІ у Подільському районі м.
Києва ДПС прийнято наступні податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54,
п. 58.1 ст. 58, п. 200.11 ст. 200 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із
змінами та доповненнями), ТОВ «Фактор
Енергогруп» зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 737 396,00 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в сумі 184 349,00 грн.;

- № , яким згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54,
абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та
доповненнями), ТОВ «Фактор Енергогруп»
збільшено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 37 118
826,00 грн. та застосовані штрафні
(фінансові) санкції в сумі 5 593 534,00 грн.;

- № , яким згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54
Податкового Кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI (із змінами та доповненнями), ТОВ
«Фактор Енергогруп» зменшено від'ємне
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємства на
суму 232 727,00 грн.;

- від 19 червня № , яким згідно пп.
54.3.2 п. 54.3 ст. 54, абз. 2 п. 123.1 ст.123
Податкового Кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI (із змінами та доповненнями), ТОВ
«Фактор Енергогруп» збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств в сумі 860 271,00 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в сумі 0,00 грн.

Не погоджуючись із вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суду м.
Києва прийшов до висновку про
необхідність відмовити в задоволені
позову.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Підставою для нарахування податкових
зобов'язань позивачу стали матеріали
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ «Фактор Енергогруп» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 02.11.2010 року по 30.09.2012 року.

Відповідно до її висновків
відповідачем, зокрема, встановлено
факт заниження податкових зобов'язань
на загальну суму 574 458 грн. внаслідок
виконання договорів на отримання
поворотної фінансової допомоги.

Так, позивачем за період з 02.11.2010 по
30.09.2012 року укладено наступні договори
на отримання поворотної фінансової
допомоги з наступними суб'єктами
господарювання:

- ТОВ «Ространснафтопродукт» від 31.03.2011
року №300311 30.03.2011;

- ТОВ «Укройлпроукт» від 31.03.2011 року №
0330 30.03.2011;

- ТОВ «Фактор Ойл» від 31.03.2011 року № 3003 1
30.03.2011;

- ТОВ «Мар-Трейд» від 15.07.2011 року № 11-20
15.07.2011;

- ТОВ «Укройлпродукт» від 12.07.2011 року №
1106-УФ 11.06.2011;

- ТОВ «Фактор капітал» від 31.05.2011 року №
25/05/11 ФК-ФЕГ 25.05.2011;

- ТОВ «Фактор капітал» від 29.04.2011 року №
2604ФК 26.04.2011.

Суд зазначає, що відповідно до пп. 14.1.257
п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами і
доповненнями), фінансова допомога може
бути надана на безповоротній або
поворотній основі.

Поворотна фінансова допомога сума
коштів, що надійшла платнику податків у
користування за договором, який не
передбачає нарахування процентів або
надання інших видів компенсацій у
вигляді плати за користування такими
коштами, та є обов'язковою до
повернення.

Відповідно до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI (зі змінами і доповненнями)
до складу доходу, що враховується при
обчисленні об'єкта оподаткування
включаються інші доходи зокрема, які
включають вартість товарів, робіт,
послуг, безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Також до таких доходів включають,
згідно до пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI (зі змінами і доповненнями),
суми поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, що залишаються
неповерненими на кінець такого
звітного періоду, від осіб, які не є
платниками цього податку (в тому числі
нерезидентів), або осіб, які згідно із
цим Кодексом мають пільги з цього
податку, в тому числі право
застосовувати ставки податку нижчі,
ніж установлені пунктом 151.1 статті 151
цього Кодексу.

Отже, якщо підприємство-позичальник
встигло до кінця звітного періоду
повністю повернути раніше отриману від
платника податку на загальних
підставах поворотну фінансову
допомогу, то і в цьому випадку проценти
потрібно нараховувати за кожен день
фактичного використання такої
допомоги (включаючи період (квартал), у
якому відбулося повернення такої
допомоги).

З вказаною позицією суб'єкта владних
повноважень погоджується і суд.

З урахуванням зазначених норм закону, у
періоді, що перевірявся, податковим
органом встановлено недонарахування
умовних відсотків по отриманій
фінансовій допомозі за другий, третій
та четвертий квартали 2011 року
позивачем у розмірі 574 458 грн.

Таким чином, під час розгляду справи
відповідачем доведено факт порушення
пп. 14.1.257 п. 14.1. ст. 14, пп. 135.5.4, 135.5.5 п. 135.5
ст. 135 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами і
доповненнями), ТОВ «Фактор Енергогруп»,
що потягло за собою безпідставне
заниження об'єкту оподаткування
податком на прибуток (інших доходів) на
загальну суму 574 458,00 грн.

Окрім цього, в акті перевірки
відповідач дійшов висновку про
завищення валових витрат ТОВ «Фактор
Енергогруп» на загальну суму 3 486 827 грн.
Вказані висновки, на думку суду є
обґрунтованими, а доводи позивача
безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім не розподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу ( п. 138.6 ст. 138 ПК
України).

Згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК України,
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

- загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;

- вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
контролюючому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом із поданням
розрахунку податкових зобов'язань за
звітний податковий період. Платник
податків зобов'язаний відновити
втрачені, знищені або зіпсовані
документи протягом 90 календарних днів
з дня, що настає за днем надходження
такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України,
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

- постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

- ввезення товарів на митну територію
України;

- вивезення товарів за межі митної
території України;

- постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України
передбачено, що база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

- придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг;

- придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

- отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

- ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною ( п. 198.2 ст. 198 ПК
України).

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі, якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України
визначено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну податкову
політику, є дата та час, зафіксовані у
квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Відповідно, наведені вище норми
податкового законодавства у
взаємозв'язку з приписами
законодавства з питань
бухгалтерського обліку та звітності,
визначають окремі випадки, за яких
неможливе формування витрат та
податкового кредиту, зокрема, це: не
пов'язаність здійсненої операції
(понесених витрат) з господарською
діяльністю покупця (придбання
товарів/послуг без мети використання у
господарській діяльності), фіктивність
операцій/нездійснення оподатковуваної
операції, видача податкової накладної
особою, яка не є платником ПДВ та, крім
того, відсутність у платника податків
на момент перевірки первинних
документів/податкових накладних або
підписання цих документів не
уповноваженою особою.

Так, з досліджених під час розгляду
письмових доказів вбачається, що ТОВ
«Фактор Енергогруп» мало
взаємовідносини з ТОВ «Торговий дім
«Укрспецреалізація» .

Відповідно до протоколу № 1-00065/1
проведення прилюдних торгів по
реалізації нерухомого майна, яке
належить ТОВ «Житомир Петрол»
встановлено, що ТОВ «Фактор
Енергогруп» є переможцем торгів.

Судом встановлено, що згідно з поданим
Додатком 5 ТОВ «Торговий дім
«Укрспецреалізація» до податкової
декларації з податку на додану
вартість за червень місяць 2012 року,
серед податкових зобов'язань та
переліку покупців не відображено
податкове зобов'язання з ТОВ «Фактор
Енергогруп» у сумі 46 545,33 грн. за травень
2012 року.

Також, відповідно до даних Реєстру
податкових накладних ТОВ «Торговий дім
«Укрспецреалізація» не було внесено до
відповідного реєстру податкову
накладну від 19.06.2012 року № .

Відповідна заява про відмову ТОВ
«Торговий дім «Укрспецреалізація»
надати податкову накладну позивачем до
податкового органу подана не була, за
місцезнаходженням вказане товариство
не перебуває.

Відповідно до п. 85.4 ст. 85 Податкового
Кодексу України від 02 грудня 2010 року
№2755-VІ (із змінами та доповненнями),
відповідач звертався до ТОВ «Фактор
Енергогруп» (лист № 886/10/22-405 від 24.01.2013
року) з проханням надати пояснення з
документальним підтвердженням
взаємовідносин з ТОВ «Торговий дім
«Укрспецреалізація», проте на час
складання акту перевірки така
відповідь отримана не була.

Окрім цього, суд враховує той факт, що
відповідно до інформаційної бази даних
ДПС України (Дані про види діяльності
по коду ЄДРПОУ) видами діяльності за
КВЕД, ТОВ «Торговий дім
«Укрспецреалізація» є лісопильне та
стругальне виробництво, виробництво
інших виробів з деревини, виробництво
меблів та інше, що не відповідає змісту
операції між ТОВ «Фактор Енергогруп»
та ТОВ «Торговий дім
«Укрспецреалізація», за якою відбулася
оплата, а саме послуги з організації
проведення прилюдних торгів.

Таким чином, на думку суду ТОВ «Фактор
Енергогруп» не підтверджено
відповідними первинними документами
факт здійснення господарської
операції в податковому и
бухгалтерському обліку позивача і, як
наслідок, в порушення вимог п. 138.2 ст. 138,
пп. 139.1.5, 139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України
завищено витрати, що враховуються при
визначені об'єкта оподаткування, в
загальній сумі 232 727,00 грн., а також суму
податкового кредиту з податку на
додану вартість за травень 2012 року у
розмірі 46 545 грн.

Окрім цього, ТОВ «Фактор Енергогруп» в
листопаді 2011 року мало взаємовідносини
з ТОВ «Ньюмодуль 2011» за якими останній
здійснював роботи з монтажу
алюмінієвих конструкцій. За
результатами наданих послуг були
складені податкова накладна №125 від
21.11.2011 року на видаткова накладна на
№001 від 21.11.2011 року на загальну суму 4100
грн. (без ПДВ).

Судом встановлено, що ТОВ «Ньюмодуль
2011» перебуває на обліку в ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС.

Відповідачем надано суду акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки від 18.06.2012 року № 598/22-40/37617602 щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за
вересень-листопад 2011 року, січень 2012
року.

Згідно даних Аналітичної системи
Співставлення ТОВ «Ньюмодуль 2011» в
листопаді 2011 році не було виписано
податкових накладних ТОВ «Фактор
Енергогруп», що є обов'язковими при
формуванні витрат та податкового
кредиту підприємством.

Пунктом 7 «Порядку ведення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних» затвердженого Наказом ДПА
України від 24 грудня 2010 р. N 1002
визначено, що реєстр є основою для
відображення зведених результатів
такого обліку в податкових деклараціях
з податку на додану вартість.

Згідно даних податкової декларації з
податку на прибуток основні фонди у ТОВ
«Ньюмодуль 2011» відсутні. ТОВ
«Ньюмодуль 2011» не знаходиться за
податковою адресою, стан підприємства
« 7» - до ЄДР внесено запис про
відсутність підтвердження відомостей,
у товариства відсутні основні фонди,
технічний персонал, виробничі активи,
складські приміщення, транспортні
засоби.

При цьому, договір між ТОВ «ФАКТОР
ЕНЕРГОГРУП» та ТОВ «Ньюмодуль 2011» до
перевірки надано не було.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
правомірно прийшов до висновку про
неможливість фактичного здійснення
ТОВ «Ньюмодуль 2011» господарських
операцій та порушення позивачем вимог
пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.
137.1 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, п. 138.4 ст. 138, пп.
139.1.5, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року №
2755-VI (із змінами і доповненнями), ТОВ
«Фактор Енергогруп» внаслідок чого
завищено витрати, що враховуються при
визначені об'єкта оподаткування в сумі
4 100,00 грн.

Судом також встановлено, що між ТОВ
«Фактор Енергогруп» (Замовник) та ТОВ
«Фактор Капітал» (Виконавець) було
укладено Договір № 18-04/11-МУ на
проведення маркетингових досліджень
від 18.04.2011 року.

Згідно Договору, Виконавець
зобов'язується надати Замовнику за
плату консультаційні послуги по
управлінню маркетинговими процесами,
які направлені на розширення ринку
збуту товарів та розширенню
партнерських зв'язків з потенційними
постачальниками нафтопродуктів.
Замовник, в свою чергу, зобов'язується
прийняти та оплатити виконання робіт.
Під товарами розуміється енергоносії,
в тому числі, але не виключно нафта та
нафтопродукти, природний газ.

На виконання умов Договору від 18.04.2011
року за № 18-01/11-МУ ТОВ «Фактор
Енергогруп» (Виконавець) оформлений
акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) та податкова накладна на
загальну суму 3 900 000,00 грн., в тому числі
ПДВ - 650 000,00 грн.

В ході розгляду справи встановлено, що
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування, а
саме: оформлення документів на
операції з придбання послуг від ТОВ
«Фактор Капітал» відображені в
деклараціях з податку на прибуток
підприємства в ряд. 06,3 - витрати на збут
за три квартали (ІІ-ІІІ квартал) 2011 року,
на загальну суму 3 250 000,00 грн.

Інших документів, які підтверджують
факт надання вказаних послуг, а також
доведення зв'язку вищевказаних витрат
з господарською діяльністю
підприємства, ТОВ «Фактор Енергогруп»
не надано.

Судом встановлено, що ТОВ «Фактор
Енергогруп» відмовилось надати копії
документів відповідачу (лист № 48/ф від
13.02.2013р., вхідний № 953/10 від 18.02.2013 року).

Згідно пп. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України від 02.12.10 № 2756-VI із
змінами і доповненнями, маркетингові
послуги (маркетинг) - послуги, що
забезпечують функціонування
діяльності платника податків у сфері
вивчення ринку, стимулювання збуту
продукції (робіт, послуг), політики цін,
організації та управління руху
продукції (робіт, послуг) до споживача
та після продажного обслуговування
споживача в межах господарської
діяльності такого платника податків.
До маркетингових послуг належать:
послуги з розміщення продукції
платника податку в місцях та аналізу
споживчого попиту, внесення продукції
(робіт, послуг) платника податку до
інформаційних баз продажу, послуги зі
збору та розповсюдження інформації про
продукцію (роботи, послуги).

Маркетинг - це дослідження цільового
сегмента ринку, яке проводить суб'єкт
господарювання з метою збільшення
обсягів продажу товарів, продукції,
робіт (послуг). Маркетингові
дослідження - комплекс заходів, який
передбачає збір і аналіз інформації з
метою дослідження ринків продажу та
виявлення факторів попиту споживача
для мінімізації ризику при прийнятті
стратегічних рішень у ході здійснення
господарської діяльності
підприємства.

Маркетингові послуги - це метод збору
первинної маркетингової інформації
про вивчення об'єкту шляхом,
спостереження за групами людей, рухами,
ситуаціями. Маркетингові дослідження
складаються з наступних етапів: 1.
встановлення проблеми; 2. розробка
рішення проблеми; 3. розробка плану
досліджень; 4. збір даних по аналізу; 5.
підготовка даних по аналізу;
6.підготовка звіту.

Усі дослідницькі проекти належить
виконувати у повній відповідності з
Стандартами якості маркетингових
досліджень Української асоціації
досліджень (УАМ), затвердженою третьою
міжнародною науково-практичною
конференцією УАМ від 23.02.02р., що
ґрунтується на вимогах Міжнародного
процесуального кодексу маркетингових
і соціальних досліджень Міжнародної
торгової палати Європейського
товариства.

Виконавцем маркетингових послуг може
бути підприємство, вид діяльності
якого підтверджено та відповідає
КВЕДУ 74.13.0 «Дослідження кон'юнктури
ринку та виявлення суспільної думки»
відповідно до Національного
класифікатора України «Класифікація
видів економічної діяльності ДК 009:2005»,
затверджений наказом Держкомстату від
26.12.05 р . № 375.

Суд звертає увагу на той факт, що ТОВ
«Фактор Енергогруп» не може бути
виконавцем маркетингових послуг, в
зв'язку з відсутність виду діяльності
згідно з Довідкою про включення до
ЄДРПОУ по КВЕДУ 74.13.0 «Дослідження
кон'юнктури ринку та виявлення
суспільної думки».

Результат проведених досліджень має
оформлятися у вигляді звіту. Даний звіт
повинен мати структуру.

Для підтвердження самого факту
здійснення господарської операції
необхідно скласти акт
приймання-передачі послуг, який
відповідно до п.2 ст.9 Закону № 996,
повинен мати ряд обов'язкових
реквізитів.

Розділ акта приймання-передачі послуг,
в якому викладено суть господарської
операції, має за своїм змістом
відповідати даним договору на надання
маркетингових послуг і даним звіту про
проведені маркетингові дослідження.

ТОВ «Фактор Енергогруп» не надано
документи, які б свідчили про фактичне
проведення маркетингових досліджень
ТОВ «Фактор Капітал», відсутній звіт
про результати проведених досліджень
із даними досліджень: висновками,
розрахунками необхідних показників
фінансово-економічного розрахунку та
визначення доцільності вкладення
коштів у його розширення, матеріали
проведеного аналізу конкуренції та
оцінка рівня конкуренції, матеріали
основних тенденцій розвитку ринку,
динаміки зміни цін, асортимент
продукції (товару), плани продажу,
оцінка ризиків, фінансовий план, аналіз
ефективності проекту, прогнозний
рівень рентабельності, термін
окупності проекту.

На виконання умов Договору від 18.04.2011
року за № 18-01/11-МУ ТОВ «Фактор
Енергогруп» (Виконавець) оформлений
акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № ОУ-0000398 від 30.09.2011 року, на
загальну суму 3 900 000,00 грн., в тому числі
ПДВ - 650 000,00 грн., в якому зазначено, що
Виконавцем були проведені такі роботи -
маркетингові послуги по пошуку
постачальників та покупців ПММ, надані
повідомлення про потенційних
постачальників та покупців № 428 від 29
квітня 2011 року, № 560 від 10 червня 2011
року, № 637 від 08 липня 2011 року, в яких
лише зазначені постачальники та
потенційні покупці.

Відповідно до умов вищевказаного
договору від 18.04.2011 року за №18-01/11-МУ на
виконання маркетингових послуг,
зазначено, що плата за виконані послуги
не може бути більше суми фактично
отриманих фінансових вигод Замовника
від співробітництва з таким новим
постачальником та покупцем його
товарів за період з дати укладення
договору по 30.09.2011 року. В разі, якщо
сума вигод, отриманих Замовником, буде
менша ніж сума винагороди по Договору,
то сума винагороди по даному Договору
підлягає обов'язковому перерахунку та
повинна становити не більше ніж сума
фактично отриманих вигод Замовника від
співробітництва з новими
постачальниками та покупцями його
товарів.

До суду не надано належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
розрахунки фінансових вигод від
співробітництва з новими покупцями та
постачальниками, економічно не
обґрунтовано потребу маркетингових
послугах в господарській діяльності.
Окрім цього суд звертає увагу на той
факт, що реалізація потенційним
покупцям, зазначеним в акті
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
була проведена одноразово, тільки в
липні 2011 року.

Судом також встановлено, що відповідно
до службової записки ГВПМ ДПІ у
Подільському районі м. Києва від 18.02.2013
року № 203/07-7 відносно ТОВ «Фактор
капітал» порушено провадження у справі
про банкрутство. Підприємство за
юридичною адресою не знаходиться.

Таким чином, в порушення п. 138.2 ст. 138, пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України від 02.12.10 № 2756-VI, із змінами і
доповненнями, до складу витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкту
оподаткування, ТОВ «Фактор Енергогруп»
віднесено витрати маркетингових
послуг, без підтвердження факту
надання вказаних послуг, а також
доведення зв'язку вищевказаних витрат
з господарською діяльністю
підприємства, ТОВ «Фактор Енергогруп»
не обумовило отримання ним економічної
вигоди, якою характеризується будь-яка
господарська діяльність, оскільки
господарські операції між ТОВ «Фактор
Енергогруп» та наведеними
підприємствами покупцями не є
наслідком маркетингових досліджень
позивача, а є наслідком виконання
підприємствами взаємних зобов'язань за
договорами купівлі-продажу продукції,
що призвело до завищення витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування на суму 3 250 000,00 грн.

Про відсутність факту здійснення
господарської операції можуть
свідчити, зокрема, такі обставини як
результати відображені у даних
податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції,
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції (наприклад,
відображення, отримання послуг без їх
фактичного надання або в разі їх
надання іншою особою, ніж та, що вказана
у даних податкового обліку чи
первинних документах; імітація купівлі
товару в особи, яка ніколи його не
продавала, тощо).

Щодо висновків відповідача про
протиправне завищення позивачем сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість та з урахуванням
встановлених під час розгляду фактів
суд приходить до переконання, що
позивачем до складу податкового
кредиту у вищевказаних періодах було
також безпідставно віднесено по
взаємовідносинах з ТОВ «Торговий дім
«Укрспецреалізація» 46 545,00 грн., з ТОВ
«Ньюмодуль 2011» суму 820,00 грн. та по
взаємовідносинах з ТОВ «Фактор
Капітал» суму 650 000 грн., чим порушено
вимоги пп. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14, п.198.3. ст. 198
Податкового кодексу України

Окрім цього, під час розгляду справи
судом надано оцінку висновкам
відповідача щодо достовірності
відображення показників у поданих
деклараціях з податку на додану
вартість у рядку 12.1 позивачем за період
з 01.01.2011 по 30.09.2012.

З вказаного приводу суд зазначає, що на
формування зазначених показників мало
вплив здійснення імпорту позивачем
дизельного палива та бензину на суму 58
080 768 грн., відповідно до укладених
зовнішньоекономічних контрактів щодо
купівлі пального - палива дизельного та
бензину автомобільного марки АИ-92.

З матеріалів перевірки вбачається що
відповідачем на підставі контрактів,
додаткових угод, оборотно-сальдових
відомостей по рахунках 641, 632, реєстрів з
ПДВ отриманих ВМД, встановлено
завищення та заниження задекларованих
ТОВ «Фактор Енергогруп» показників у
рядку 12.1 Декларацій.

Згідно наданих до суду первинних
документів, а саме: вантажно-митних
декларацій на постачання палива
дизельного (HYDROPURIFIED GASOIL) та неетилового
бензину, встановлено, що ТОВ «Фактор
Енергогруп» віднесено до складу
податкового кредиту декларацій, а саме:
р. 12.1 - обсяги придбання, податок на
додану вартість, сплачений митним
органам без вантажно-митних
декларацій, на підставі тимчасово
виданих митницею вантажно-митних
декларацій, що не дають право
віднесення їх до складу податкового
кредиту за відповідні звітні періоди,
адже платник податку не має можливості
сформувати податковий кредит на
підставі тимчасових ВМД. Датою
виникнення права на податковий кредит
вважається дата видачі митницею
повністю оформленої ВМД та зняття
тимчасової чи неповної декларації з
контролю в ПМО та ЄАІС Держмитслужби
України (за умови дотримання інших
вимог щодо формування податкового
кредиту).

Суд зазначає, що датою виникнення
податкових зобов'язань у разі ввезення
на митну територію України відповідно
до п. 187.8 ст.187 ПК України є дата подання
митної декларації для митного
оформлення, а суми податку сплаченого
(нарахованого) у зв'язку із придбанням
товарів (послуг) не підтверджені
митними деклараціями не відносяться до
складу податкового кредиту.

Відповідно до ст. 72 Митного кодексу
України від 12.12.1991 р. № 1970-XII зі змінами
та доповненнями (який діяв на час
існування спірних правовідносин, далі -
МК України), митне оформлення
розпочинається після подання митному
органу митної декларації, а також усіх
необхідних для здійснення митного
контролю та оформлення документів,
відомостей щодо товарів i транспортних
засобів, які підлягають митному
оформленню. Митна декларація подається
митному органу, який здійснює митне
оформлення, протягом 10 днів з дати
доставлення товарів i транспортних
засобів у митний орган призначення (ст.
85 МК України).

Згідно зі ст. 82 МК України, якщо
декларант з поважних причин, перелік
яких визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи, не може здійснити у повному
обсязі декларування товарів i
транспортних засобів, які ввозяться на
митну територію України, безпосередньо
під час переміщення їх через митний
кордон України (крім товарів, які
переміщуються транзитом через
територію України), такі товари можуть
бути випущені у вільний обіг у
спрощеному порядку після подання
митному органу тимчасової чи неповної
декларації та під зобов'язання про
подання митної декларації, заповненої
у звичайному порядку не пізніше ніж
через 30 днів з дня випуску товарів у
вільний обіг.

Порядок застосування тимчасової та
неповної декларацій відповідно до
митного режиму імпорту (при випуску у
вільний обіг) затверджено наказом
Держмитслужби України від 30.12.03 № 932 зі
змінами та доповненнями. Після
завершення оформлення тимчасової та
неповної декларацій вони беруться на
контроль у підрозділі митного органу
(ПМО), а їх електронні копії - в Єдиній
автоматизованій інформаційній системі
Держмитслужби України (ЄАІС
Держмитслужби України). Зняття
тимчасової чи неповної декларації з
контролю в ПМО та ЄАІС Держмитслужби
України здійснюється на підставі
оформленої вантажної митної
декларації (ВМД), у графі 40 якої
зазначається номер відповідної
тимчасової або неповної декларації.
Враховуючи зазначене, датою виникнення
права на податковий кредит
вважатиметься дата видачі митницею
повністю оформленої ВМД та зняття
тимчасової чи неповної декларації з
контролю в ПМО та ЄАІС Держмитслужби
України (за умови дотримання інших
вимог щодо формування податкового
кредиту).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками органу
доходів і зборів, що ТОВ «Фактор
Енергогруп» не виконані вимоги
передбачені пп. 187.8 ст. 187, п. 198.2 ст. 198, п.
198.6 ст. 198 р., п. 201.11 ст. 201 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755 зі
змінами та доповненнями, що призвело до
завищення податкового кредиту на
загальну суму 51 932 100,00 грн., а доводи
позивача спростовуються
вищенаведеним.

Зважаючи на викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення 25 березня 2013 року
№ , № , № та від 19
червня № ґрунтуються на нормах
чинного законодавства.

Окрім цього, суд зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Водночас, п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначено, що позивач - особа, на захист
прав, свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Отже, до адміністративних судів можуть
бути оскаржені рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ним при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушуються, створено або
створюють перешкоди для реалізації або
мають місце інші ущемлення прав чи
свобод.

Оскільки наслідком розв'язання
публічно-правового спору по суті має
бути захист порушеного суб'єктивного
права позивача, то у разі незгоди з
діями контролюючого органу, вимоги про
визнання протиправними дій
податкового органу щодо формування
висновків в акті позапланової
невиїзної документальної перевірки
від 11 березня 2013 року № 789/22-409/37333655 про
зменшення суми податкового кредиту з
податку на додану вартість за вересень
2011 року на суму 650 000, 00 грн., за грудень
2011 року на суму 820, 00 грн., за травень 2011
року на суму 46 545, 33 грн. не буде мати
своїм правовим наслідком захист прав
позивача.

Належним способом захисту прав
позивача у даному випадку є визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 25
березня 2013 року № , № , №
та від 19 червня № .

А тому, позовна вимога щодо визнання
протиправними дії посадових осіб ДПІ у
Подільському районі міста Києва ДПС по
зменшено суми податкового кредиту з
податку на додану вартість за вересень
2011 року на суму 650 000, 00 грн., за грудень
2011 року на суму 820, 00 грн., за травень 2011
року на суму 46 545, 33 грн. до задоволення
не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фактор Енергогруп» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від « 05» грудня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фактор Енергогруп» -
відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від « 05» грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С