Справа № 760/28433/13-а(2а-57/14)
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Калініченко
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Солом"янському районі м.Києва на
постанову Солом'янського районного
суду м.Києва від 25 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Солом"янському районі м.Києва
про зобов"язання провести перерахунок
пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до
Солом'янського районного суду м.Києва
із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Солом"янському районі м.Києва, в якому
просила:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови у проведенні
перерахунку її пенсії згідно Закону
Укпаїни «Про державну службу»;

- зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату її
пенсії з моменту призначення, а саме: з
01.02.2011 року з урахуванням сум,
зазначених у довідці № 1001/м/05-041, у тому
числі матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Постановою Солом'янського районного
суду м.Києва від 25 лютого 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні заявлених позивачем вимог.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню, виходячи
з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 отримує пенсію за віком
державного службовця з 01.02.2011р.

Згідно листа Управління Пенсійного
фонду України у Солом"янському районі
м.Києва від 02.12.2013р. № 13707/06 (а.с. 5-6),
позивачу було відмовлено у проведенні
перерахунку її пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Підставою для відмови стало те, що
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та допомога
на оздоровлення, на думку відповідача,
не включаються до заробітної плати
державного службовця при обчисленні
пенсії.

Натомість, позивач вважає, що оскільки
до складу заробітної плати включалася
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби, а відтак
пенсія має обчислюватись з врахуванням
цих сум.

Надаючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів зважає
на наступне.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, регулюються Законом України
"Про державну службу" від 16.12.1993 р. №
3723-ХІІ (далі по тексту - Закон № 3723-ХІІ).

Статтею 37 вказаного Закону
встановлено, що на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам,
які на час звернення за призначенням
пенсії не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до статті 37-1 Закону №
3723-ХІІ, у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Положенням статті 33 Закону № 3723-ХІІ
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Саме на Кабінет Міністрів України
покладається регулювання питань
оплати праці державних службовців,
встановлення розмірів посадових
окладів, надбавок, доплат, матеріальної
допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії державного
службовця встановлено постановами
Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року
№ 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Згідно пункту 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 року
№ 865 (із змінами і доповненнями)
передбачено, що особи, які вийшли на
пенсію згідно Закону № 3723-ХІІ мають
право на перерахунок пенсій, але лише
за умови підвищення заробітної плати
державним службовцям після набрання
чинності Законом України від 16 січня 2003
року № 432-ІV "Про внесення змін до Закону
№ 3723-ХІІ" (далі - Закон № 432-ІV).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 квітня 2003 року № 581 встановлено,
що у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям відповідно до рішень
Кабінету Міністрів України після
набрання чинності Законом України від
16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін
до Закону № 3723-ХІІ", заробітна плата для
перерахунку пенсії пенсіонерам, яким
пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом № 3723-ХІІ,
визначається в такому порядку: 1)
пенсіонерам, які на момент перерахунку
пенсії продовжують працювати на
посаді, з якої призначено пенсію, - на
підставі поданої довідки про
одержувану заробітну плату на момент
перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на
підставі документів, поданих на час
перерахунку, виходячи із сум
заробітної плати, яку одержує
працюючий державний службовець на
відповідній посаді, з якої призначено
(перераховано) пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок. При
цьому, премія та інші надбавки
враховуються в середніх розмірах
стосовно визначених законодавством
таких виплат у відповідному державному
органі, з якого особа вийшла на пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок, якщо вони були фактично їй
встановлені.

Стаття 33 Закону № 3723-ХІІ визначає умови
оплати праці державних службовців, а не
умови їх пенсійного забезпечення, а
тому, якщо державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував грошову винагороду, то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII,
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
"Про оплату праці", заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону
№ 3723-XII, заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного
законодавства дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення, допомога для вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Так відповідно до частини 1 статті 66
вказаного Закону, до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм випливає, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи, позовні вимоги позивача, що
були задоволені судом першої
інстанції, охоплюють період з 30.06.2013
року.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, позивач звернулася до
відповідача із заявою щодо проведення
перерахунку її пенсії згідно Закону
України «Про державну слузбу» 28
листопада 2013 року.

Відповідно до частини четвертої статті
45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", перерахунок призначеної
пенсії провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть
за собою зменшення пенсії, - з першого
числа місяця, в якому настали ці
обставини, якщо вони мали місце до 15
числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце
після 15 числа.

З огляду на вищенаведені норми чинного
законодаства, колегія суддів приходить
до висновку, що підставою для
перерахунку пенсії позивачу є саме
момент подання особою до органу
Пенсійного фонду України відповідної
заяви з усіма необхідними документами.

Оскільки заява до відповідача
позивачем була подана 28.11.2013р., пенсія
позивача підлягає перерахунку саме з
01.12.2013р.

З огляду на це, позовні вимоги ОСОБА_2 за
період з 30 червня 2013 року до 30 листопада
2013 року підлягають залишенню без
задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з частковим
порушенням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому вбачаються підстави
для скасування постанови
Солом'янського районного суду м.Києва
від 25 лютого 2014 року та ухвалення
нового рішення, яким адміністративний
позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України у Солом"янському районі
м.Києва про зобов"язання провести
перерахунок пенсії, слід задовольнити
частково.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Солом'янському районі м.Києва -
задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного
суду м.Києва від 25 лютого 2014 року -
скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 з 30 червня 2013
року до 30 листопада 2013 року та в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва вживати дій для подальшої
виплати ОСОБА_2, з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань - скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 25 лютого 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Головуючий суддя

Собків Я.М.

Судді:

Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.