Справа № 2а-3741/09/2670
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-3741/09/2670 Головуючий у 1-й
інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ІНТЕР-ПЛЮС" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 13 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м.Києва до
Закритого акціонерного товариства
"Страховий Дім "Актон"
(правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Інтер Плюс"), Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трест-Нафтокар", третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальнстю "Фондовий синдикат
"Радамант" про стягнення в дохід
державного бюджету коштів, отриманих
за нікчемним правочином,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 квітня 2009 року, Державна податкова
інспекція у Голосіївському районі
м.Києва, звернулася до суду з позовом до
Закритого акціонерного товариства
"Страховий Дім "Актон"
(правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Інтер Плюс"), Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трест-Нафтокар", третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальнстю "Фондовий синдикат
"Радамант" про стягнення в дохід
державного бюджету коштів, отриманих
за нікчемним правочином відповідно до
ч.2 ст.215 Господарського кодексу
України.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01.02.2011 р.
провадження у справі № 2a-3741/09/2670 було
зупинено до винесення Вищим
адміністративним судом України ухвали
про поновлення чи відмову в поновленні
строку на касаційне оскарження
постанови Дніпровського апеляційного
адміністративного суду від 09.02.2010 р. по
справі № А8-79-07.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.11.2013 р. поновлено
провадження у даній справі.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 лютого 2014 року позовні вимоги
задоволені повністю. Стягнуто з ЗАТ «СД
«Актон» (правонаступником якого є ПАТ
«Страхова компанія «Інтер-Плюс») в
дохід держави кошти в сумі 1 600 000 грн.,
отримані за нікчемною угодою
(договором) від 26.07.2007 р. № Б165-1/Р.
Стягнуто з ТОВ «Трест-Нафтокар» в дохід
держави вартість отриманих за
нікчемною угодою (договором) від 26.07.2007
р. № Б165-1/Р акцій, в сумі 1 600 000 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням
представник Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"ІНТЕР-ПЛЮС" подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нову
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність рішення суду, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом норм процесуального
права, що є підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до умов договору № Б165-1/Р
від 26.06.2007 р. відповідачем 1 ЗАТ «СД
«Актон» було отримано від відповідача 2
ТОВ «Трест-Нафтокар» грошові кошти в
сумі 1 600 000 грн. за Договором № Б165-1/Р від
26.06.2007 р. щодо купівлі ТОВ
«Трест-Нафтокар» (Покупцем), від імені
якого діяла третя особа ТОВ Фондовий
Синдикат «Радамант» (Повірений)
(ліцензії Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку на право
здійснення професійної діяльності по
випуску та обігу цінних паперів АВ
№115303 та АВ №115304 від 18 липня 2006 р.), у
Продавця ЗАТ «СД «Актон» акцій простих
іменних ВАТ «Завод гірничо-шахтної
автоматики» в кількості 1 586 000 шт.
загальною номінальною вартістю 396 500
грн. (номінальна вартість за одну акцію
- 0,25 грн.) на загальну суму 1 600 000 грн.

Згідно Акту прийому-передачі від 27.06.2007
р. вказані цінні папери були передані у
власність покупця шляхом списання з
рахунку ЗАТ «СД «Актон» та зарахування
на рахунок ТОВ «Трест-нафтокар».

На виконання вказаного Договору
купівлі-продажу цінних паперів з
розрахункового рахунку покупця на
розрахунковий рахунок продавця було
списано кошти в сумі 1 600 000 грн. згідно
платіжних доручень № 442 та № 445 від
03.07.2007 р.

В ході здійснення податкової перевірки
ЗАТ «СД «Актон», висновки якої
викладені в Акті від 08.01.2009 р. №
1/1-22-01-32586973, податковим органом було
встановлено, що в податковому обліку
сума реалізації акцій ВАТ «Завод
гірничо-шахтної автоматики» у розмірі 1
600 000 грн. включена до складу доходів від
операцій з акціями та іншими
корпоративними правами, та наведена у
рядку 1.1 відомості К2 до рядка 1.3 додатка
К1 до декларації з податку на прибуток
страховика за II квартал 2007 р.

Крім того, в ході зазначеної перевірки
відповідача 1 ЗАТ «СД «Актон»,
контролюючим органом було встановлено,
що в судовому порядку Постановою
Господарського суду Дніпропетровської
області від 17.04.2007 року по справі №
А8/79-07, було визнано недійсним запис про
проведення державної перереєстрації
ВАТ «Завод гірничо-шахтної автоматики»
(акції якого продавалися відповідачем 1
на користь відповідача 2); визнано
недійсними установчі (статутні)
документи ВАТ «Завод гірничо-шахтної
автоматики»; визнано недійсним
Свідоцтво про державну реєстрацію ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики» з
моменту його видачі; визнано недійсною
реєстрацію випуску акцій відкритого
акціонерного товариства ВАТ «Завод
гірничо-шахтної автоматики» із моменту
внесення інформації про неї до
Загального реєстру випуску цінних
паперів; визнано недійсним Свідоцтво
про реєстрацію випуску акцій ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики»; та
припинено державну реєстрацію ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики».

Враховуючи наведене, та вважаючи
зазначений правочин (Договір № Б165-1/Р
від 26.06.2007 р.) між відповідачем 1 та
відповідачем 2 щодо купівлі ТОВ
«Трест-Нафтокар» від імені якого діяло
ТОВ Фондовий Синдикат «Радамант»
(Повірений) у ЗАТ «СД «Актон» акцій
простих іменних ВАТ «Завод
гірничо-шахтної автоматики» в
кількості 1 586 000 шт. на загальну суму 1 600
000 грн. суперечить законодавству та не
спрямований на реальне настання
правових наслідків та укладеним з
метою, що завідомо суперечить
інтересам Держави, та завдає шкоди
Державному бюджету, позивач звернувся
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на ту обставину, що недійсність
правочину визначено статтею 215 ЦК. Так,
відповідно до частини першої цієї
статті підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною другою статті 215 ЦК визначено,
що недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним.

За правилами частин першої та другої
статті 228 ЦК правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до частини третьої статті 228
ЦК у разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Тобто, статтею 228 ЦК встановлено два
окремих види недійсності правочинів:
ті, що порушують публічний порядок і є
нікчемними, і ті, що вчинені з метою, яка
суперечить інтересам держави і
суспільства, і є оспорюваними, -
недійсність їх прямо не встановлена
законом, але одна зі сторін або інша
заінтересована особа заперечує їх
дійсність в судовому порядку на
підставах, установлених законом
(частина третя статті 215 ЦК).

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що застосування
наслідків недійсного правочину, які
були укладені з метою, що суперечить
інтересам держави і суспільства,
передбачених частиною третьою статті
228 ЦК, мають застосовуватися до
правочинів, недійсність яких
встановлюється судом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 18 листопада 2014 року.

Згідно з частиною першою статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Тобто, в даному випадку недійсність
правочину має встановлюватися судом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню. Підставою для такого
висновку суду першої інстанції та
прийняття рішення про задоволення
позовних вимог стала Постанова
Господарського суду Дніпропетровської
області від 17.04.2007 року по справі №
А8/79-07, якою було визнано недійсним
запис про проведення державної
перереєстрації ВАТ «Завод
гірничо-шахтної автоматики» (акції
якого продавалися Відповідачем 1 на
користь Відповідача 2); визнано
недійсними установчі (статутні)
документи ВАТ «Завод гірничо-шахтної
автоматики»; визнано недійсним
Свідоцтво про державну реєстрацію ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики» з
моменту його видачі; визнано недійсною
реєстрацію випуску акцій відкритого
акціонерного товариства ВАТ «Завод
гірничо-шахтної автоматики» із моменту
внесення інформації про неї до
Загального реєстру випуску цінних
паперів; визнано недійсним Свідоцтво
про реєстрацію випуску акцій ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики»; та
припинено державну реєстрацію ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики».

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, так як
судом першої інстанції помилково
прийнято до уваги постанову
Господарського суду Дніпропетровської
області від 17.04.2007 року, та зазначає
наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Так з матеріалів справи вбачається, що
постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 17.04.2007
року по справі № А8/79-07 було визнано
недійсним запис про проведення
державної перереєстрації ВАТ «Завод
гірничо-шахтної автоматики» (акції
якого продавалися Відповідачем 1 на
користь Відповідача 2); визнано
недійсними установчі (статутні)
документи ВАТ «Завод гірничо-шахтної
автоматики»; визнано недійсним
Свідоцтво про державну реєстрацію ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики» з
моменту його видачі; визнано недійсною
реєстрацію випуску акцій відкритого
акціонерного товариства ВАТ «Завод
гірничо-шахтної автоматики» із моменту
внесення інформації про неї до
Загального реєстру випуску цінних
паперів; визнано недійсним Свідоцтво
про реєстрацію випуску акцій ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики»; та
припинено державну реєстрацію ВАТ
«Завод гірничо-шахтної автоматики».

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09.02.2010 року у справі № А8/79-07
Постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 17.04.2007
року по справі № А8/79-07 було скасовано
та прийнято нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Ухвалою Вищого Адміністративного суду
України від 14.12.2011 року у справі №
К-23346/10 Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09.02.2010 року було залишено без змін.

Отже, на момент судового розгляду
адміністративної справи № 2а-3741/09/2670 у
2013-2014 роках та ухвалення
оскаржуваної постанови, постанову
Господарського суду Дніпропетровської
області від 17.04.2007 року по справі №
А8/79-07 було скасовано та прийнято нове
рішення про відмову в задоволенні
позову щодо визнання недійсними
установчі документи та скасування
державної реєстрації.

ВАТ «Завод гірничо-шахтної автоматики»
на сьогодні має статус юридичної особи
та здійснює фінансово-господарську
діяльність, відповідно до вимог
чинного законодавства України.

На підтвердження цього факту апелянтом
надано суду апеляційної інстанції
копію Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців від 20.11.2014 року.

Відповідно до вказаного Витягу ВАТ
«Завод гірничо шахтної автоматики»
зареєстроване 25.01.2007 року (до укладення
договору купівлі-продажу цінних
паперів від 26.06.2007 р. № Б165-/1Р) та на день
формування Витягу не перебуває в
процесі припинення.

Висновок суду першої інстанції про
стягнення коштів в дохід держави
ґрунтується виключно висновках
постанови Господарського суду
Дніпропетровської області від 17.04.2007
року по справі № А8/79-07, яка скасована в
апеляційному порядку.

Однак, з моменту державної реєстрації -
25.01.2007 року і до сьогодні ВАТ «Завод
гірничо-шахтної автоматики» здійснює
фінансово господарську діяльність
відповідно до вимог чинного
законодавства України та має всі
відповідні установчі та інші
документи, зокрема щодо випуску та
обігу цінних паперів.

Отже, в даному разі має місце
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими, що
відповідно до ч. 2 ст. 202 КАС України, є
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

З огляду на вищезазначене позовні
вимоги Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі м.Києва не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі про
відмову у задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ІНТЕР-ПЛЮС" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 лютого 2014 року -
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м.Києва до Закритого
акціонерного товариства "Страховий Дім
"Актон" (правонаступником якого є
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Інтер Плюс"),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трест-Нафтокар",
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальнстю "Фондовий синдикат
"Радамант" про стягнення в дохід
державного бюджету коштів, отриманих
за нікчемним правочином відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів із
дня складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 23 грудня 2014
року

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.