Справа № 2а/1770/1308/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/47546/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Малиніна В.В.,
Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Державної казначейської служби
України в Острозькому районі
Рівненської області про визнання
незаконним наказу від 21 грудня 2011 року
№ 1-о, скасування наказу від 23
лютого 2012 року № 2-о, поновлення на
посаді, зобов'язання вчинення дій,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 20 червня 2012 року, -

встановив:

У березні 2012 року ОСОБА_4
звернулася в суд з позовом до
Управління Державної казначейської
служби України в Острозькому районі
Рівненської області про визнання
незаконним наказу від 21 грудня 2011 року
№ 1-о, скасування наказу від 23 лютого 2012
року № 2-о, поновлення на посаді,
зобов'язання вчинення дій, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала
тим, що відповідачем в порушення вимог
Конституції України та трудового
законодавства України видано
незаконні накази, якими її призначено
на тимчасово вільну посаду головного
спеціаліста відділу бюджетних
надходжень, видатків та обслуговування
розпорядників коштів та інших клієнтів
ОСОБА_5, що знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку, в порядку переведення
з Управління Державного казначейства у
Острозькому районі Рівненської
області без конкурсного відбору та
звільнено з займаної посади у зв'язку
із закінченням строкового трудового
договору згідно пункту 2 статті 36
Кодексу законів про працю України.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24
квітня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 24
квітня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 20 червня 2012 року і прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 20 грудня 2011 року на
виконання Указу Президента України
«Про оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» від 9 грудня
2010 року № 1085, постанови Кабінету
Міністрів України «Про ліквідацію
урядових органів» від 28 березня 2011 року
№ 346, наказу Міністерства фінансів
України «Про заходи щодо ліквідації
Державного казначейства України» від 30
квітня 2011 року № 574, наказу Державного
казначейства України «Щодо ліквідації
територіальних органів Державного
казначейства України» від 5 травня 2011
року № 116 ОСОБА_4 повідомлено, що посада
головного спеціаліста відділу
бюджетних надходжень, видатків та
обслуговування кошторисів
розпорядників коштів та інших клієнтів
Управління Державного казначейства у
Острозькому районі Рівненської
області ліквідовується і
запропоновано їй тимчасово вільну
посаду головного спеціаліста відділу
бюджетних надходжень, видатків та
обслуговування розпорядників коштів
та інших клієнтів в Управлінні
Державної казначейської служби
України в Острозькому районі
Рівненської області, котру займала
ОСОБА_5, яка знаходилася у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку. Позивач погодилася із
запропонованою посадою на час
перебування у відпустці ОСОБА_5

У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_4
від 21 грудня 2011 року, яка
завізована начальником Управління
Державної казначейської служби
України в Острозькому районі
Рівненської області з вказівкою
«призначити на тимчасово вільну посаду
головного спеціаліста відділу
бюджетних надходжень, видатків та
обслуговування розпорядників коштів
та інших клієнтів ОСОБА_5, що
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною», позивача наказом від 21 грудня
2011 року № 1-о призначено на дану посаду
в порядку переведення з Управління
Державного казначейства у Острозькому
районі Рівненської області без
конкурсного відбору. З даним наказом
ОСОБА_4 ознайомлена під підпис.

Наказом Управління Державної
казначейської служби України в
Острозькому районі Рівненської
області від 22 лютого 2012 року № 1-о
головному спеціалісту відділу
бюджетних надходжень, видатків та
обслуговування розпорядників коштів
та інших клієнтів ОСОБА_5 дозволено
перервати відпустку по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та приступити до виконання
службових обов'язків з 27 лютого 2012 року.

Згідно наказу від 23 лютого 2012 року № 2-о
Управлінням Державної казначейської
служби України в Острозькому районі
Рівненської області ОСОБА_4 звільнено з
посади виконуючої обов'язки головного
спеціаліста відділу бюджетних
надходжень, видатків та розпорядників
коштів та інших клієнтів 24 лютого 2012
року у зв'язку із закінченням
строкового трудового договору згідно
пункту 2 статті 36 Кодексу законів про
працю України.

27 лютого 2012 року позивач забрала свою
трудову книжку, оскільки у день
звільнення отримувати її вона
відмовилась, про що свідчить складений
комісією Управління Державної
казначейської служби України в
Острозькому районі Рівненської
області акт. У трудовій книжці ОСОБА_4
було зроблено технічну помилку, яка
виявлена начальником Управління
Державної казначейської служби
України в Острозькому районі
Рівненської області та за вказівкою
останнього записи у ній були приведені
у відповідність до наказу від 21
грудня 2011 року № 1-о.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 36
Кодексу законів про працю України
підставою припинення трудового
договору є закінчення строку (пункти 2 і
3 статті 23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення.

Відповідно до статті 23 Кодексу законів
про працю України трудовий договір
може бути: 1) безстроковим, що
укладається на невизначений строк; 2) на
визначений строк, встановлений за
погодженням сторін; 3) таким, що
укладається на час виконання певної
роботи. Строковий трудовий договір
укладається у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або

інтересів працівника та в інших
випадках, передбачених законодавчими
актами.

За змістом вказаної норми вбачається,
що в даному випадку діє виняток,
передбачений частиною 2 статті 23
Кодексу законів про працю України,
зокрема, трудові відносини з позивачем
не можуть бути встановлені на
невизначений строк з урахуванням умов
виконання такої роботи, а саме:
займання посади тимчасово, на період
відпустки по догляду за дитиною
основного працівника.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4, оскільки відповідачем доведено
правомірність звільнення позивача з
займаної посади, а оскаржувані накази
від 21 грудня 2011 року № 1-о та від 23
лютого 2012 року № 2-о прийняті у межах
повноважень, у спосіб та порядок, що
передбачений чинним законодавством
України. Позивач правомірно була
переведена на іншу посаду на час
перебування у відпустці по догляду за
дитиною основного працівника,
виконувала свої обов'язки з 21 грудня 2011
року по 24 лютого 2012 року та отримувала
заробітну плату. Вихід на роботу
основного працівника, який перебував у
відпустці, є підставою для розірвання
трудового договору з працівником, який
тимчасового виконував його обов'язки.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи, підстави
для призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
залишити без задоволення.

Постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 20 червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Державної
казначейської служби України в
Острозькому районі Рівненської
області про визнання незаконним наказу
від 21 грудня 2011 року № 1-о, скасування
наказу від 23 лютого 2012 року № 2-о,
поновлення на посаді, зобов'язання
вчинення дій, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Малинін В.В.

Стародуб О.П.