Справа № 2а-2709/10/0870
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2010-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2010 року 11:14
Справа № 2а-2709/10/0870

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Прасова
О.О. при секретарі Жучковій Н.С., за
участю представників позивача Івлєвої
О.Ф., представника відповідача Бузинник
В.О., розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Литво»

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Мелітополь Запорізької області

про скасування Рішення № 03/Ю-503 від
07.12.2009 р. про застосування фінансових
санкцій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Литво» (далі - ТОВ
«Литво» або позивач) звернулось з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Мелітополь Запорізької області (далі
- УПФУ у м. Мелітополь або відповідач)
про скасування Рішення № 03/Ю-503 від
07.12.2009 про застосування фінансових
санкцій за несплату, неповну або
несвоєчасну сплату авансових платежів
із страхових внесків, посилаючись на
те, що утримані за період з серпня 2008 по
січень 2009 із заробітної плати ОСОБА_3 5000
грн. 00 коп. є формою розрахунку за
цивільно-правовим договором та до
трудових відносин не мають ніякого
відношення і відповідно до п.п.5.1.6 п.5.1
«Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№64/8663 (далі - «Інструкція про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» - не є зобов'язанням
страхувальника по сплаті страхових
внесків. Крім того, вважає, що у даному
випадку виникає подвійне утримання
страхових внесків, оскільки суми, які
підлягають сплаті у вигляді авансових
платежів із вищезазначених сум
рахуються у загальній сумі боргу, яка
складає 1663563 грн. 37 коп. і відносно якої
30.09.2009 між ТОВ «Литво» та УПФУ у м.
Мелітополь укладено Договір про сплату
страхових внесків згідно з «Порядком
проведення органами Пенсійного фонду
України розстрочення сум штрафів та
пені, накладених (нарахованих) у період
з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року, і сум
штрафів та пені, які підлягають
накладенню (нарахуванню) на суми
заборгованості із сплати страхових
внесків та фінансових санкцій, що
виникли до 1 січня 2009 року»,
затвердженим Постановою правління
Пенсійного фонду України від 21.05.2009
№15-1, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 16.06.2009 за №521/16537 (далі -
«Порядок проведення органами
Пенсійного фонду України розстрочення
сум штрафів та пені, накладених
(нарахованих) у період з 1 січня 2007 року
до 1 січня 2009 року, і сум штрафів та пені,
які підлягають накладенню
(нарахуванню) на суми заборгованості із
сплати страхових внесків та фінансових
санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року»).

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі, просив його задовольнити та дав
пояснення в його обґрунтування
аналогічні викладеним у позовній
заяві. Також зазначив, що спірна сума
штрафної санкції складає 691 грн. 65 коп. і
стосується лише авансових платежів по
ОСОБА_3

Представником відповідача подані
заперечення проти позову, у яких
зазначено, що відповідно до п.п.5.1.6 п.5.1
«Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» перерахування страхових
внесків здійснюється платниками
одночасно з одержанням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплати доходу), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі або
з виручки від реалізації товарів
(послуг). Фактичним одержанням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплати доходу) вважається одержання
відповідних сум готівкою, зарахування
на банківський рахунок одержувача,
перерахування за дорученням
одержувача на будь-які цілі, одержання
товарів (послуг) або будь-яких інших
матеріальних цінностей в рахунок
зазначених виплат (доходу) фактичне
здійснення з цих виплат (доходу)
відрахувань, передбачених
законодавством або виконавчими
документами, чи будь-яких інших
відрахувань. У разі утримання суми
позики із заробітної плати працівника
протягом базового звітного періоду,
страхові внески сплачуються
страхувальником відповідно до
законодавства, як авансові платежі. За
несплату або несвоєчасну сплату
авансових платежів із страхових
внесків п.7 ч.9 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено накладення
на страхувальника штрафу у розмірі 50%
сум несплачених або несвоєчасно
сплачених авансових платежів. У зв'язку
цим представник відповідача вважає дії
УПФУ у м. Мелітополь такими, що
відповідають зазначеним вимогам ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Вислухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Литво»
знаходиться на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м.
Мелітополь Запорізької області.

УПФУ у м. Мелітополь було проведено
планову перевірку ТОВ «Литво» за
період з 01.09.2008 по 31.10.2009 з питань
дотримання вимог законодавства щодо
нарахування, обчислення та сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, інших
платежів та надання достовірних
відомостей до органів Пенсійного
фонду, за результатами якої складено
акт № 63 від 30.11.2009. На підставі
висновків зазначеного акту було
прийнято рішення про застосування до
позивача фінансової санкції за
несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків від 07.12.2009 № 03/Ю - 503 в сумі 2276
грн. 74 коп.

Позивач, не погоджуючись з висновками
вказаної перевірки, скористався
процедурою адміністративного
оскарження. В межах процедури
адміністративного оскарження позивачу
було відмовлено в задоволенні скарг
від 16.12.2009, 19.02.2010, що підтверджується
рішеннями про результати розгляду
скарг, а саме: рішенням головного
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області про результати
розгляду скарги № 1189/05 від 15.02.2010,
рішенням Пенсійного фонду України про
результати розгляду скарги №7143/09-10 від
23.04.2010. За результатами
адміністративного оскарження рішення
про застосування фінансових санкцій
№03/Ю-503 від 07.12.2009 залишено без змін, а
скарги без задоволення.

Не погоджуючись із даними рішеннями,
позивач звернувся до суду.

Пунктом 1.6 Акту перевірки №63 від 30.11.2009
встановлено, що на підприємстві
здійснювались протягом базових
звітних періодів виплати заробітної
плати через касу, банк, виплата через
утримання із заробітної плати.
Страхувальник одночасно з виплатою
заробітної плати (доходу) зобов'язаний
був сплачувати авансові платежі у
вигляді сум страхових внесків, що
підлягають нарахуванню на зазначені
виплати заробітної плати. Таким чином,
платником порушено вимоги ч.6 ст.20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.п.5.1.6 п.5.1 «Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками і застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України» в часті
своєчасності сплати авансових
платежів із страхових внесків на суму
4553 грн. 55 коп., тобто страхові внески не
сплачувались одночасно з видачею
заробітної плати.

За приписами ч.1 ст. 19 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» внески для
роботодавців нараховуються на суми
фактичних витрат на оплату праці
(грошового забезпечення) працівників,
що включають витрати на виплату
основної і додаткової заробітної плати
та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, у тому числі в
натуральній формі, які визнаються
згідно з нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці», виплату
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, а також на суми
оплати перших днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця та допомоги
по тимчасовій непрацездатності.

Cтаттею 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено порядок
обчислення та сплати страхових
внесків.

Так, страхові внески обчислюються
виключно в грошовій формі (ч.1 ст.20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Обчислення страхових внесків,
застрахованих осіб, зазначених у п. 1, 2,
5-7, 9, 10, 12 і 15 ст. 11 цього Закону,
здійснюються страхувальниками на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) заробітної плати (доходу),
на які відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески (ч.2 ст.20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Сплата страхових внесків здійснюється
виключно в грошовій формі шляхом
внесення відповідних сум страхових
внесків до солідарної системи на
банківській рахунки виконавчих
органів Пенсійного фонду, а сум
страхових внесків до накопичувальної
системи пенсійного страхування - на
банківський рахунок Накопичувального
фонду або на банківський рахунок
обраного застрахованою особою
недержавного пенсійного фонду (ч.4 ст.20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. При цьому
в разі здійснення протягом базового
звітного періоду виплат (виплати
доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески,
страхувальники одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
авансові платежі у вигляді сум
страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати
(дохід) (ч.6 ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

У разі недостатності у страхувальника
коштів для здійснення в повному обсязі
виплати заробітної плати (доходу) та
одночасної сплати відповідних
авансових платежів виплата зазначених
сум та сплата страхових внесків
здійснюється в пропорційних розмірах у
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду. У разі несплати
авансових платежів до страхувальників
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом (ч.6 ст.20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»).

Перерахування страхових внесків
здійснюється страхувальниками
одночасно з одержанням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплати доходу), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі або
з виручки від реалізації товарів
(послуг). При цьому фактичним
одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу)
вважається одержання відповідних сум
готівкою, зарахування на банківський
рахунок одержувача, перерахування за
дорученням одержувача на будь-які цілі,
одержання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
в рахунок зазначених виплат (доходу),
фактичне здійснення із цих виплат
(доходу) відрахувань, передбачених
законодавством або за виконавчими
документами, чи будь-яких інших
відрахувань (ч.6 ст.20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Тобто, законодавець чітко визначив, що
в разі здійснення протягом базового
звітного періоду виплат (виплати
доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески,
страхувальники одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
авансові платежі у вигляді сум
страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати.

Під авансовими платежами у вигляді
страхових внесків в Законі України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» розуміються
попередні платежі, що здійснюється
протягом базового звітного періоду
(календарного місяця), в якому
відбувається нарахування (обчислення)
таких страхових внесків, у зв'язку з
виплатою в зазначений період доходу і
які зараховуються в рахунок сплати
страхових внесків.

Перевіркою встановлено, що за період з
вересня 2008 по квітень 2009 підприємством
було виплачено заробітної плати на
суму 15107 грн. 42 коп., з якої було
нараховано авансових платежів до
Пенсійного фонду на суму 4588 грн. 40 коп.,
але сплачено тільки в сумі 34 грн. 85 коп.

За несплату або несвоєчасну сплату
авансових платежів із страхових
внесків п.7 ч.9 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено накладення
на страхувальника штрафу у розмірі 50%
сум несплачених або несвоєчасно
сплачених авансових платежів.

Таким чином, суд вважає, що Рішення про
застосування до позивача фінансової
санкції за несплату, неповну або
несвоєчасну сплату авансових платежів
із страхових внесків від 07.12.2009 № 03/Ю - 503
в сумі 2276 грн. 74 коп. винесено
відповідно з нормами діючого
законодавства.

Посилання позивача на ту обставину, що
утримані за період з серпня 2008 по
січень 2009 із заробітної плати ОСОБА_3 5000
грн. 00 коп. є формою розрахунку за
цивільно-правовим договором та до
трудових відносин не мають ніякого
відношення і відповідно до п.п.5.1.6 п.5.1
«Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» - не є зобов'язанням
страхувальника по сплаті страхових
внесків, суд не приймає до уваги з
наступних обставин.

Матеріалами справи встановлено, що
09.07.2008 між ТОВ «Литво» та ОСОБА_3
укладено договір №42 про надання
безпроцентної позики для покращення
житлових умов у розмірі 5000 грн. 00 коп.;
строк повернення складає шість
календарних місяців, починаючи з 01.08.2008.
Відповідно до п.7 даного договору
позика підлягає поверненню шляхом
щомісячного утримання з заробітної
плати ОСОБА_3

Згідно з актом перевірки ТОВ «Литво»
відповідно до укладеного договору
позики, у вересні-грудні 2008 року та в
січні 2009 року утримувало із заробітної
плати ОСОБА_3 частину позики:

за вересень 2008р. всього нараховано 2909
грн. 64 коп., з них утримано 833 грн. 33 коп.
плати за позику та 58 грн. 19 коп. до
Пенсійного фонду;

за серпень 2008р. всього нараховано 2494
грн. 80 коп., з них утримано 833 грн. 33 коп.
плати за позику та 49 грн. 90 коп. до
Пенсійного фонду;

за жовтень 2008р. всього нараховано 1952
грн. 46 коп., з них утримано 833 грн. 33 коп.
плати за позику та 39 грн. 05 коп. до
Пенсійного фонду;

за листопад 2008р. всього нараховано 3812
грн. 41 коп., з них утримано 833 грн. 33 коп.
плати за позику та 28 грн. 52 коп. до
Пенсійного фонду;

за грудень 2008р. всього нараховано 1204
грн. 39 коп., з них утримано 833 грн. 33 коп.
плати за позику та 24 грн. 09 коп. до
Пенсійного фонду;

за лютий 2009р. всього нараховано 1346 грн.
88 коп., з них утримано 833 грн. 35 коп. плати
за позику.

Сума позики, яка була видана робітнику
підприємства ОСОБА_3 у липні 2008, згідно
з п.п.3.28 п.3 «Інструкції зі статистики
заробітної плати», затвердженої
наказом Держкомстату України від 13.01.2004
№ 5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 27.01.2004 за №114/8713, не
належить до фонду оплати праці, на
позику страхові внески не
нараховуються.

Водночас страхові внески
нараховуються на суми фактичних витрат
на оплату праці працівників. Частина
заробітної плати працівника, виплачена
(утримана) для погашення частини
позики, також є об'єктом для
нарахування внесків.

У даному випадку страхові внески
нараховані на заробітну плату ОСОБА_3, з
якої сума позики утримується протягом
базового звітного періоду, тому
страхові внески, нараховані на цю
частку заробітної плати необхідно було
сплачувати як авансові платежі.

Також судом не приймаються до уваги
доводи позивача стосовно подвійного
утримання страхових внесків, оскільки
суми, які підлягають сплаті у вигляді
авансових платежів із вищезазначених
сум рахуються у загальній сумі боргу,
яка складає 1663563 грн. 37 коп. і відносно
якої 30.09.2009 між ТОВ «Литво» та УПФУ у м.
Мелітополь укладено Договір про сплату
страхових внесків згідно з «Порядком
проведення органами Пенсійного фонду
України розстрочення сум штрафів та
пені, накладених (нарахованих) у період
з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року, і сум
штрафів та пені, які підлягають
накладенню (нарахуванню) на суми
заборгованості із сплати страхових
внесків та фінансових санкцій, що
виникли до 1 січня 2009 року».

Матеріалами справи встановлено та не
заперечується сторонами, що 30.09.2009 між
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Мелітополь Запорізької області та
директором ТОВ «Литво» Щербиною О.В.
укладено договір про сплату страхових
внесків. За цим договором ТОВ «Литво»
зобов'язується впродовж шести місяців
з моменту укладення цього договору
сплатити заборгованість із страхових
внесків, що склалася на 01 січня 2009 року
у сумі 1663563 грн. 37 коп. та не допустити
виникнення нової заборгованості із
страхових внесків у період дії цього
договору, а Управління Пенсійного
фонду України у м.Мелітополь
Запорізької області зобов'язується не
накладати на ТОВ «Литво» штрафи та пеню
згідно з п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі виконання
позивачем умов договору.

Згідно з п.1.4 Акту перевірки від 30.11.2009
№63, перевіркою загальної суми по
нарахованих страхових внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, які належать до сплати за
період з 01.09.2008 по 31.10.2009 встановлено, що
за перевіряємий період платник повинен
перерахувати до Пенсійного фонду
України страхових внесків в сумі 2112933
грн. 11 коп. (з урахуванням недоплати по
страхових внесках на початок перевірки
379775 грн. 35коп.), фактично сплачено
страхових внесків 449369 грн. 74 коп.,
недоплата по страхових внесках станом
на 31.10.2009 складала 1663563 грн. 37 коп.
Зазначена сума виникла на підставі
самостійно нарахованих позивачем
страхових внесків.

Сума в розмірі 2276 грн. 74 коп. - це сума
штрафних санкцій за несплату, неповну
або несвоєчасну сплату авансових
платежів із стразових внесків, яка була
нарахована за результатами перевірки з
питань дотримання вимог законодавства
щодо нарахування, обчислення та сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а тому
не може рахуватися у загальній сумі
боргу, відносно якої було укладено
Договір про сплату страхових внесків.

За вказаних обставин суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ТОВ «Литво»
до УПФУ у м. Мелітополь про скасування
Рішення №03/Ю-503 від 07.12.2009 про
застосування фінансових санкцій за
несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків є не обґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 17, 94, 160, 163 КАС України; ст.ст. 19,
20, 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; п.п.5.1.6 п.5.1 «Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
№21-1, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.01.2004 за №64/8663;
«Порядком проведення органами
Пенсійного фонду України розстрочення
сум штрафів та пені, накладених
(нарахованих) у період з 1 січня 2007 року
до 1 січня 2009 року, і сум штрафів та пені,
які підлягають накладенню
(нарахуванню) на суми заборгованості із
сплати страхових внесків та фінансових
санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року»,
затвердженим Постановою правління
Пенсійного фонду України від 21.05.2009
№15-1, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 16.06.2009 за №521/16537; п.п.3.28
п.3 «Інструкції зі статистики
заробітної плати», затвердженої
наказом Держкомстату України від 13.01.2004
№ 5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 27.01.2004 за №114/8713, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Литво» до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Мелітополь Запорізької області про
скасування Рішення Управління
Пенсійного фонду України у м.
Мелітополь Запорізької області № 03/Ю-503
від 07.12.2009р. про застосування
фінансових санкцій - відмовити у
повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання заяви про
апеляційне оскарження обчислюється з
дня отримання нею копії постанови.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після
закінчення строків, залишаються без
розгляду, якщо суд апеляційної
інстанції за заявою особи, яка їх
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
О.О. Прасов

Постанову виготовлено у повному
обсязі 23.07.2010р.