Справа № 344/1656/13-а, 2а-344/310/13
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
Справа №
876/9054/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 23
травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
виконкому Івано-Франківської міської
ради про зобов'язання здійснити
перерахунок грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

05.02.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до Департаменту соціальної
політики виконкому Івано-Франківської
міської ради, в якому просив
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату одноразової
грошової допомоги до 5 травня як
учаснику бойових дій за 2012 рік
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», з врахуванням
виплаченої суми.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 23 травня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив позивач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що Відповідно до ч.2 ст.2
ЗУ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» права
та пільги для ветеранів війни,
встановлені раніше законодавством
України і законодавством колишнього
Союзу PCP, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни.

Згідно з ч.3 цієї статті нормативні акти
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни передбачені цим Законом, є
недійсними.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що Конституційний суд України
своїми рішеннями від 26.12.2011р. № 20- рп/2011
та 25.01.2012р. № 3-рп/2012 надав уряду Держави
дозвіл на внесення підзаконними
нормативно-правовими актами змін в
діючі закони України через ЗУ «Про
Державний бюджет України». Однак,
Конституція України не надає
повноважень КМУ вносити зміни до
діючих Законів України, постільки КМУ є
не органом державної влади, а лише
органом державного управління. Тому
його функції - беззаперечне виконання
прийнятих Верховною Радою законів
України, а їх ревізія та внесення змін -
не його компетенція.

З огляду на викладене, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, у судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до пункту 2 частини 1
статі 197 Кодексу адміністративного
судочинства (КАС) України вважає
можливим здійснювати розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з таких
підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно Законом України про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу
України при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать Конституції
України, Бюджетного кодексу України та
Закону України «Про державний бюджет
України».

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет України
на 2012 рік» встановлено, що положення
статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року у справі № 1-11/2012
встановлено, що Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, виплативши позивачу
щорічної грошової допомоги до 5-го
травня як учаснику бойових дій у 2012
році згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№1381 «Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення» (із змінами, внесеними
згідно з Постановою КМ від 05.04.12. №293),
відповідач діяв на підставі і в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
надано належну оцінку наявним у справі
доказам, а їх достатня кількість та
взаємний зв'язок у сукупності дали
змогу суду першої інстанції зробити
вірний висновок про визнання відмову в
задоволенні вимог про перерахунок та
виплату грошової допомоги до 5 травня
за 2012 рік.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність оскарженого судового
рішення нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. ст.
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 23
травня 2013 року у справі № 344/1656/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М.
Довгополов