Справа № 279/7922/14-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"22" грудня 2014 р.
Справа № 279/7922/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від "12" листопада 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління
праці та соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
здійснити перахунок та виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області з позовною заявою
до Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області про
зобов`язання відповідача нарахувати
та виплатити допомогу у зв`язку з
обмеженням споживанням продуктів
харчування місцевого виробництва та
допомоги на оздоровлення, передбачених
ст.ст.37, 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 12 листопада 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області здійснити
перерахунок та виплату позивачу
допомоги в зв'язку з обмеженням
споживання продуктів місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства у розмірах, визначених ст.
37 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" - 40% за період з 29.04.2014р. по
03.08.2014р. з урахуванням виплачених
коштів за вказаний період.

Відмовлено в частині стягнення коштів,
передбачених ст.37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
03.08.2014р. по 01.09.2014р. та здійснення
перерахунку та виплати коштів
відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
та ухвалити нове рішення, про
задоволення позову повністю.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач - ОСОБА_3 перебуває на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області;
проживає в м. Коростень Житомирської
області, яке відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 106 від
23.07.1991 року віднесено до зони
гарантованого добровільного
відселення; є інвалідом 1 групи; а також
є потерпілим від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, що
підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до ст.37 Закону №796-ХІІ
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати.

Водночас, розрахунок доплати до пенсії
позивачу здійснено, виходячи із
розмірів, визначених постановами
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи" від 26.07.1996 року, з
подальшими змінами. Зазначеними
постановами, всупереч приписів ст.37
Закону № 796-ХІІ, встановлено фіксовані
розміри виплат, які значно менші від
передбачених в законі.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що при визначенні розміру
доплат до пенсії застосуванню
підлягають саме стаття 37 Закону
№796-ХІІ, а не постанови КМУ № 836 від
26.07.1996 року та №1210 від 23.11.2011 року, які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Проте, Законом України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014
року № 1622-VII, яким доповнено Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня
2014 року № 719-VII пунктом 6-7, який в свою
чергу встановлює, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
статей 5 та 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік - набув чинності з 03.08.2014 року.

Таким чином, у період з 01.01.2014 року по
03.08.2014 року підлягають застосуванню
норми Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" без будь-яких обмежень, а
тому судом обґрунтовано задоволено
позов за вказаний період.

Розглядаючи питання про законність та
обґрунтованість відмови в задоволенні
позовних вимог, що стосуються виплат,
передбачених ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", суд
апеляційної інстанції враховує
наступне.

Як вже зазначалось позивач є інвалідом
1 групи захворювання пов'язане з
аварією на ЧАЕС, а також є потерпілим
від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 1-ї категорії.

Частиною 4 статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
зокрема, що інвалідам I і II групи
щорічна допомога на оздоровлення,
призначається у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Однак, ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що порядок
обчислення щорічної допомоги на
оздоровлення, визначається Кабінетом
Міністрів України.

На виконання вказаного положення ст.48
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Кабінетом Міністрів
України прийнято Постанову "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 23.11.2011 року № 1210.

Відповідно до вказаної постанови
Кабінету Міністрів України, позивачу
провадиться нарахування та виплата
щорічної допомоги на оздоровлення.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону
України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" № 107-VI, яким
були внесені зміни до статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", які
обмежували права громадян, щодо
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення, рішенням
Конституційного суду України у справі
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано
неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їхні окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті
48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
"Про Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Закони України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", "Про Державний
бюджет України на 2012 рік" та "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №
719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014
року, такі обмеження не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з
01 січня 2014 року та до 02.08.2014 року (Закон
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VII) , є
чинними і підлягають застосуванню:

- стаття 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої інвалідам I і II групи щорічна
допомога на оздоровлення,
призначається у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

З огляду на те, що одноразова щорічна
допомога на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 120,00 грн. позивачу
виплачена у вересні 2014р., про що
свідчить довідка відповідача №2738/194
від 17.10.2014р. (а.с.5), позовні вимоги у
названій частині є необґрунтованими.
Суд першої інстанції правомірно
відмовив в позові в цій частині.

Постанову судом першої інстанції
прийнято з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від "12" листопада
2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
І.Г. Охрімчук

судді:
Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області
вул.Кірова, 8,м.Коростень,Житомирська
область,11500

4-третій особі: - ,