Справа № 818/1864/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м. Київ
К/800/50850/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Сумської міської ради до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області про скасування
постанови про накладення штрафу,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Сумської міської
ради на ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 вересня 2014 року та ухвалу
Сумського окружного адміністративного
суду від 15 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року Сумська міська рада
звернулася до суду першої інстанції з
позовом, в якому просила скасувати
постанову Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
від 01.07.2014 року ВП № 43631176 про накладення
штрафу в розмірі 1360 грн.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року, відмовлено у відкритті
провадження в адміністративній справі.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що дану справи не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки така підсудна місцевому суду,
який видав виконавчий лист та повинна
розглядатись за правилами цивільного
судочинства.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
даний спір предметно підсудний
Сумському окружному адміністративному
суду, оскільки юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця щодо накладення
штрафу, незалежного від того в порядку
якого провадження виданий виконавчий
лист.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору в даній справі є
постанова старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
від 01.07.2014 року ВП № 43631176 про накладення
на Сумську міську раду штрафу у розмірі
1360 грн. Зазначену постанову прийнято
відповідачем внаслідок невиконання
Сумською міською радою рішення
Сумського районного суду Сумської
області від 04.06.2014 року по справі №
587/1055/14-ц про поновлення ОСОБА_5 на
посаді головного лікаря КУ «Пологовий
будинок № 1».

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Пунктом 13 частини третьої статті 11
цього Закону передбачено, що державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом.

Такі випадки передбачені, зокрема,
статтею 75 цього Закону, яка регулює
загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення.

Відповідно до частин першої, другої
статті 75 Закону України «Про виконавче
провадження» після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Аналіз цих законодавчих положень
дозволяє дійти висновку, що рішення про
застосування штрафу державний
виконавець приймає у процесі
здійснення виконавчого провадження,
тобто під час примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб).

Відповідно до частини першої статті 181
КАС України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Виходячи з положень зазначеної статті,
та роз'яснень, викладених в пункті 2
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 5 від
21 травня 2012 року Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 3 від
13 грудня 2010 року «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», суди при визначенні
юрисдикції повинні виходити з того, що
до юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
крім тих, відносно яких законом
установлено інший, виключний порядок
їх оскарження.

Тому, як зазначено у пункті 6 згаданої
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на справи з приводу
оскарження постанов державного
виконавця про накладення штрафу,
прийнятої у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані та в
незалежно від того чи виділені вказані
постанови у окреме виконавче
провадження.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає помилковим висновок
судів попередніх інстанцій, що даний
спір необхідно розглядати в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд або для
продовження розгляду.

Колегія суддів приходить до висновку,
що з оскаржуваних рішень судів
попередніх інстанцій вбачається, що
при їх ухвалені, суди допустили
порушення норм процесуального права,
які призвели до постановлення
незаконних ухвал, що перешкоджають
подальшому провадженню у справі, а тому
підлягають скасуванню з направленням
справи на продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 227, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну Сумської міської ради
задовольнити, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 вересня 2014 року та ухвалу
Сумського окружного адміністративного
суду від 15 липня 2014 року у справі №
818/1864/14 - скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска