Справа № 821/2018/14
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2018/14

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Лук’янчук О.В.,судді -Градовського
Ю.М.при секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства «Славута» на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
«Славута» до Херсонської обласної
державної адміністрації, третя особа
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління житлово-комунального
господарства Херсонської обласної
державної адміністрації про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року приватне підприємство
«Славута» (надалі - позивач) звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Херсонської обласної державної
адміністрації (надалі - відповідач), в
якому просило визнати протиправними та
скасувати розпорядження голови
Херсонської обласної державної
адміністрації від 05.05.2014 року №285 "Про
проведення планових перевірок
ліцензіатів у травні 2014 року щодо
додержання ними ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з централізованого водопостачання та
відведення" та розпорядження від 21.05.2014
року №329 "Про анулювання ліцензії на
провадження господарської діяльності
з централізованого водопостачання та
відведення".

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
відповідач неправомірно призначив
перевірку позивача розпорядженням від
05.05.2014 року №285 на травень 2014 року,
оскільки розпорядження голови
Херсонської ОДА №817 від 03.12.2013 року було
затверджено план перевірок
ліцензіатів щодо додержання ними
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з
централізованого водопостачання та
водовідведення на 2014 рік, згідно якого
перевірка ПП «Славута» була
запланована не на травень, а на липень
2014 року. Також позивач вважає, що
відповідач розпорядженням від 21.05.2014
року №329 неправомірно анулював
ліцензію позивача на провадження
господарської діяльності з
централізованого водопостачання та
відведення, оскільки відповідач не мав
права на проведення перевірки, не
попередив завчасно позивача про
початок такої перевірки, не ознайомив
позивача з результатами перевірки, не
заслухав позицію позивача.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014 року
в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та винести нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПП
«Славута» здійснює господарську
діяльність з централізованого
водопостачання та відведення на
підставі ліцензії від 24.02.2011 року серії
АГ№596029, виданої Херсонською ОДА.

Розпорядженням голови Херсонської
обласної державної адміністрації від
05.05.2014 року №285 було утворено комісію
для проведення 15.05.2014 року планових
перевірок щодо додержання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з централізованого
водопостачання та відведення
приватними підприємствами «Резерв-Д»
та «Славута».

Відповідач зазначає, що з метою
повідомлення позивача про проведення
заходу на телефонний номер , якій
визначений позивачем в заяві на
отримання ліцензії (а.с.95) факсом 05.05.2014
року було направлено повідомлення про
проведення заходу 15.05.2014 року, яке було
прийнято Кульчиковською.

Копія такого повідомлення долучена
відповідачем до матеріалів справи
(а.с.80).

Слід зазначити, що директор ПП
«Славута» заперечує проти факту
повідомлення його 05.05.2014 року про
проведення перевірки, вказуючи на те,
що у його підприємства відсутній
власний телефон, а офісне приміщення
підприємство орендує у ПАТ «Чорномор»,
і вищевказаний номер телефону
використовується саме ПАТ «Чорномор»,
в якому не працює особа з прізвищем
Кульчиковська, і він особи з таким
прізвищем не знає. Про направлене
повідомлення він дізнався лише 12.05.2014
року і в цей же день направив в адрес
начальника управління ЖКГ Херсонської
ОДА повідомлення, в якому вказав про
неможливість бути присутнім на
перевірці 15.05.2014 року та заявив
клопотання про перенесення перевірки
на більш пізній термін.

15.05.2014 року комісією, яка була створена
розпорядженням від 05.05.2014 року №285,
складений акт №2 про відмову у
проведенні перевірки, в якому
зазначено, що 15.05.2014 року об 11.00 год. було
розпочато проведення планової
перевірки ПП «Славута» за адресою - м.
Скадовськ, вул. Комунарів, 75, кабінет №3,
який орендує ПП «Славута», однак за
цією адресою уповноважені
представники позивача відсутні.

Розпорядженням №329 від 21.05.2014 року
відповідач анулював видану ПП
«Славута» ліцензію на провадження
господарської діяльності з
централізованого водопостачання та
водовідведення від 24.02.2011 року серії АГ
№596029.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржені розпорядження
голови Херсонської обласної державної
адміністрації є правомірними і
прийняті у межах повноважень та у
спосіб, які передбачені
законодавством.

Колегія суддів не може в повній мірі
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди перевіряють чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Слід зазначити, що виявлення
невідповідності діяльності суб'єкта
владних повноважень хоча б одному із
зазначених у п.3 ст.2 КАС України
критеріїв для оцінювання його рішень,
дій та бездіяльності може бути
підставою для задоволення
адміністративного позову, однак за
умови, що встановлено порушення прав,
свобод та інтересів позивача.

Право відповідача, як органу
ліцензування на проведення перевірок
дотриманням ліцензіатами Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з централізованого
водопостачання та водовідведення, а
також право позивача на прийняття
рішення про анулювання ліценції з
вказаного виду діяльності, позивачем
не заперечується, та підтверджується
положеннями Законів України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», «Про
державне регулювання у сфері
комунальних послуг», «Про питну воду та
питне водопостачання» та постанови
Кабінету Міністрів України від 14.11.2000
року №1698 «Про затвердження переліку
органів ліцензування».

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» державний
нагляд за додержанням органами
ліцензування вимог законодавства у
сфері ліцензування здійснює
спеціально уповноважений орган з
питань ліцензування шляхом проведення
планових та позапланових перевірок
відповідно до Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» планові заходи
здійснюються відповідно до річних або
квартальних планів, які затверджуються
органом державного нагляду (контролю)
до 1 грудня року, що передує плановому,
або до 25 числа останнього місяця
кварталу, що передує плановому.

Враховуючи, що планова перевірка
позивача була призначена на 15.05.2014 року
спірним розпорядження №285 від 05.05.2014
року, тобто планова перевірка
призначена у другому кварталі 2014 року і
рішення про проведення такої перевірки
також прийнято у другому кварталі 2014
року, колегія суддів погоджується з
доводами позивача про те, що спірне
розпорядження №285 від 05.05.2014 року не
узгоджується з приписами ч.1 ст.5 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Разом з тим, колегія судів вважає, що
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог про скасування спірного
розпорядження від 05.05.2014 року №285,
оскільки за результатами судового
розгляду не встановлено того факту, що
внаслідок призначення цим
розпорядженням планової перевірки
позивача були порушені чи обмежені
права та інтереси позивача.

Зі змісту позову та апеляційної скарги
чітко вбачається, що порушення своїх
прав позивач пов'язує виключно з
прийняттям відповідачем розпорядження
№329 від 21.05.2014 року про анулювання
ліцензії.

Отже, лише сам факт призначення
відповідачем планової перевірки
позивача не має наслідком порушення
його прав та інтересів, що в свою чергу
не дає суду підстав для скасування
рішення про призначення такої
перевірки.

Оцінюючи спірне розпорядження №329 від
21.05.2014 року про анулювання ліцензії
позивача на відповідність його
наведеним у п.3 ст.2 КАС України
критеріям, колегія судів зазначає
наступне.

Як зазначено у спірному розпорядженні
№329 від 21.05.2014 року, ліцензія позивача
анульована на підставі акту №2 від
15.05.2014 року про відмову у проведенні
перевірки.

Зі змісту акту №2 від 15.05.2014 року слідує,
що висновок про відмову позивача у
проведенні перевірки ґрунтується
виключно на тому факті, що на момент
початку перевірки, тобто 15.05.2014 року об
11.00 год., уповноважені представники
позивача були відсутні в орендованому
кабінеті №3 по вул. Комунарів, 75, м.
Скадовськ.

При цьому комісія в акті №2 від 15.05.2014
року посилається на положення пункту
5.10 розділу V Порядку контролю за
дотриманням ліцензіатами Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з централізованого
водопостачання та водовідведення,
затвердженого постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
10.08.2012 року №283 (надалі - Порядок №283),
відповідно до якого відсутність
керівника (уповноваженого
представника) ліцензіата при
проведенні перевірки є однією з
підстав, яка свідчить про відмову
ліцензіата у проведенні перевірки
вважається.

Також в цьому акту є посилання на
положення статті 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», яка
передбачає, що акт про відмову
ліцензіата в проведенні перевірки
органом ліцензування або спеціально
уповноваженим органом з питань
ліцензування є одною з підстав для
анулювання ліцензії.

З наведеного сліду, що єдиною підставою
для анулювання виданої позивачу
ліцензії стала відсутність керівника
позивача чи його уповноваженого
представника на момент проведення
перевірки.

Позивач не заперечує проти того факту,
що його уповноважені представники
дійсно були відсутні в тому місці і в
той час, про які вказується в акті №2
від 15.05.2014 року, але зазначає, що
завчасно попереджував про
неможливість бути присутнім 15.05.2014 року
при перевірці та просив перенести час
проведення перевірки, однак будь-якої
відповіді на таке клопотання не
отримав.

Відповідач не заперечує як проти
отримання від позивача такого
попередження та клопотання про
перенесення часу проведення перевірки,
так і проти того, що таке клопотання
позивача залишилось без відповіді.

Як вже зазначено вище, державний нагляд
за додержанням органами ліцензування
вимог законодавства у сфері
ліцензування здійснює шляхом
проведення планових та позапланових
перевірок відповідно до Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», який визначає правові та
організаційні засади, основні принципи
і порядок здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Статтею 10 цього Закону визначено, що
суб'єкт господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) має право, зокрема: бути
присутнім під час здійснення заходів
державного нагляду (контролю);
одержувати та знайомитися з актами
державного нагляду (контролю); надавати
в письмовій формі свої пояснення,
зауваження або заперечення до акта
органу державного нагляду (контролю);
оскаржувати в установленому законом
порядку неправомірні дії органів
державного нагляду (контролю) та їх
посадових осіб.

Аналогічні права ліцензіата також
закріплені і в п.4.1 Порядку №283.

Колегія суддів вважає, що при
проведенні перевірки та прийнятті
розпорядження про анулювання ліцензії
вказані права позивача не були
дотримані.

Так, з метою забезпечення свого права
на участь у проведенні перевірки,
позивач 12.05.2014 року звернувся до
відповідача із клопотанням про
перенесення перевірки на інший термін,
посилаючись на неможливість бути
присутнім при перевірці саме 15.05.2014
року.

Однак відповідач не довів до відома
позивача результати розгляду такого
клопотання, і 15.05.2014 року внаслідок
відсутності керівника позивача склав
акт №2 про відмову у проведенні
перевірки, що і стало єдиною підставою
для анулювання ліцензії.

Сам акт №2 про відмову у проведенні
перевірки надійшов до позивача поштою
21.05.2014 року, що фактично позбавило
позивача права прийняти участь у
процесі прийняття спірного рішення,
тобто розпорядження від 21.05.2014 року №329.

Забезпечення права особи на участь у
процесі прийняття, є одним з визначених
у п.3 ст.2 КАС України критеріїв, яким
повинно відповідати рішення суб'єкта
владних повноважень.

У спірних правовідносинах таке право
позивача повинно було бути забезпечено
шляхом надання позивачу можливості до
моменту винесення спірного
розпорядження від 21.05.2014 року №329
завчасно одержати та ознайомитися з
актом №2 від 15.05.2014 року, надати свої
пояснення, зауваження або заперечення
до цього акту, а також оскаржити дії
членів комісії з перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
після отримання акту №2 від 15.05.2014 року
про відмову у проведенні перевірки
позивач намагався використати своє
право на оскарження дій членів комісії,
шляхом подання скарги від 23.05.2014 року
(а.с.14), однак така скарга була подана
вже після винесення відповідачем
розпорядження про анулювання ліцензії,
а тому не могла вплинути на спірне
рішення відповідача.

Слід також зазначити, що відповідно до
статті 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» розгляд
питань про анулювання ліцензії на
підставі акта про виявлення
недостовірних відомостей у документах,
поданих суб'єктом господарювання для
одержання ліцензії; акта про
встановлення факту передачі ліцензії
іншій юридичній або фізичній особі для
провадження господарської діяльності;
акта про невиконання розпорядження про
усунення порушень ліцензійних умов
здійснюється органом ліцензування з
обов'язковим запрошенням ліцензіата
або його представників.

Незважаючи на те, що дана норма не
встановлює обов'язковість участі
ліцензіата при розгляді питання про
анулювання ліцензії на підставі акта
про відмову у проведенні перевірки,
колегія суддів вважає, що в даному
випадку участь керівника позивача, або
уповноваженої ним особи при розгляді
питання про анулювання ліцензії
позивача була необхідна для
забезпечення принципу об'єктивності та
неупередженості при прийнятті
відповідачем рішення про позбавлення
позивача ліцензії.

Така необхідність обумовлена тим, що
сам факт відсутності керівника
позивача чи його уповноваженого
представника на момент проведення
перевірки потребував перевірки на
предмет з'ясування причин такої
відсутності, адже керівник позивача
міг бути відсутнім при проведенні
перевірки з незалежних від нього
причин.

Отже, висновок про відмову позивача від
проведення перевірки внаслідок
відсутності керівника позивача при
проведення перевірки залежить від
причин такої відсутності.

З'ясування таких причин було можливим
шляхом забезпечення права позивача на
участь у розгляді питання про
анулювання ліцензії, що не було
зроблено відповідачем.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що внесені до Порядку №283 зміни, які
набули чинності з 19.09.2014 року, як раз і
направлені на забезпечення прав
ліцензіатів на участь у розгляд питань
про анулювання ліцензій.

Так, пунктом 6.3 Порядку №283 в новій
редакції передбачено, що розгляд
питань про анулювання ліцензій
здійснюється органом контролю з
обов'язковим запрошенням ліцензіата
або його представника. Орган контролю
повинен мати дані щодо підтвердження
своєчасного сповіщення ліцензіата про
час та місце розгляду питання про
анулювання ліцензії.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
розпорядження від 21.05.2014 року №329 про
анулювання ліцензії позивача на
провадження господарської діяльності
з централізованого водопостачання та
відведення не в повній мірі відповідає
наведеним у п.3 ст.2 КАС України
критеріям, оскільки прийнято без
дотримання права позивача на участь у
процесі прийняття такого рішення, а
відтак таке розпорядження не можна
вважати законним та обґрунтованим.

Оскільки прийняття такого
розпорядження безпосередньо впливає
на права та інтереси позивача, позов в
частині визнання протиправним та
скасування цього розпорядження
підлягає задоволенню.

За таких обставин, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду підлягає скасуванню з
прийняття нової постанови про
частикове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.94 КАС України понесені
позивачем судові витрати у вигляді
судового збору за подання позову та
апеляційної скарги в загальній сумі
110,34 грн. підлягають поверненню
позивачу з державного бюджету України.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1
ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Славута» - задовольнити
частково.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2014
року - скасувати.

Винести по справі нову постанову, якою
позовні вимоги приватного
підприємства «Славута» - задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
розпорядження голови Херсонської
обласної державної адміністрації від 21
травня 2014 року №329 "Про анулювання
ліцензії на провадження господарської
діяльності з централізованого
водопостачання та відведення".

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
«Славута» судові витрати в розмірі 110
(сто десять) гривні 34 коп..

Постанова апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 19 грудня 2014 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: О.В. Лук’янчук Ю.М. Градовський