Справа № 872/11390/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 рокусправа № 804/6384/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової
Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства з іноземними
інвестиціями компанії «Євро-Нафта-АЗС»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2013 року

по справі № 804/6384/13-а за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями компанії «Євро-Нафта-АЗС»

до Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Дочірнє підприємство з
іноземними інвестиціями компанія
«Євро-Нафта-АЗС» звернулась з позовом
до Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкове
повідомлення - рішення, винесені
відповідачем 09 січня 2013 року № та
№ .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що податковим органом, в
порушенням норм чинного законодавства,
двічі проведено перевірку одного й
того ж питання, в результаті чого
зроблені діаметрально протилежні
висновки, а тому винесені на підставі
повторної перевірки податкові
повідомлення рішення є безпідставними,
необґрунтованими та підлягають
скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2013 року даний позов залишено без
задоволення.

Не погодившись з даним рішенням суду,
Дочірнє підприємство з іноземними
інвестиціями компанія «Євро-Нафта-АЗС»
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі . Апелянт
зазначає, що судом першої інстанції не
повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, постанову
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 09 січня 2013
року відповідачем винесено податкове
повідомлення - рішення № за
порушення норм Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та податкове повідомлення - рішення
№ за порушення норм Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Спірні податкові повідомлення -
рішення винесені на підставі акту №
2407/22-109/31270972 від 21 грудня 2012 року про
результати позапланової невиїзної
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства при здійсненні
фінансово - майнових операцій з ПП
«Графіт» за період з 01 січня 2010 року по
01 жовтня 2012 року.

Вирішуючи спірні правовідносини,
визнаючи правомірними оскаржувані
податкові повідомлення - рішення та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції посилався
на вирок у кримінальній справі, яким
встановлено фіктивний характер
діяльності контрагента Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями компанії «Євро-Нафта-АЗС»
(ПП «Графіт»), що виключає можливість
реального виконання ним поставок на
адресу позивача.

Колегія суддів, виходячи з
фактичних обставин справи,
погоджується з такими висновками з
огляду на наступне.

На час виникнення спірних
правовідносин порядок формування
валових витрат був врегульований
статтею 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
названого Закону передбачено, що до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Абзацом четвертим підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону заборонено
відносити до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

З наведених законодавчих
положень вбачається, що підставою
виникнення у платника права на
формування валових витрат є реальне
здійснення операцій з придбання
товарів (робіт, послуг) з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях, а також оформлення
зазначених операцій необхідними
документами первинного обліку, що
містять достовірні та повні відомості
про зміст господарської операції та її
учасників.

Відмова в отриманні податкової
вигоди за наявності у документах
платника недостовірних та
суперечливих відомостей є податковим
ризиком.

У цілях підтвердження
обґрунтованості заявлених податкових
вигод має бути встановлений їх
об'єктивний предметний зв'язок з
фактами та результатами реальної
підприємницької або іншої економічної
діяльності, що слугує підставою для
висновку про достовірність первинних
документів, у тому числі й відносно
учасників та умов господарських
операцій.

Слід також зазначити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість валових витрат
первинними документами покладається
на платника, оскільки саме він виступає
суб'єктом, що використовує визначено
постачальником вартість товару при
обчисленні суми податку на прибуток,
яка підлягає перерахуванню до бюджету.

У даному разі, висновок
податкової інспекції (який був
підтриманий судом першої інстанції)
про недостовірність представлених
позивачем первинних документів та
невідповідність даних податкового
обліку Підприємства фактичному змісту
господарських правовідносин
ґрунтується на тому, що вироком суду
було засуджено засновника ПП «Графіт»
за вчинення злочину, передбачених
статтею 205 (фіктивне підприємництво)
Кримінального кодексу України. При
цьому зазначеним вироком встановлено,
що назване підприємство створено без
мети провадження реальної
підприємницької діяльності, а з ціллю
створення штучного документообігу та
прикриття незаконної діяльності.

Згідно з частиною четвертою ст. 72
КАС України, вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

А відтак, з урахуванням факту
фіктивності господарської діяльності
спірного постачальника Товариства
згідно з вироком суду (копію якого
долучено до матеріалів справи) суд
першої інстанції правильно та
об'єктивно оцінив встановлені цим
вироком обставини як свідчення
відсутності реального характеру
поставок між вказаним контрагентом та
позивачем.

На підставі цього суд зробив
правильний висновок, що первинні
документи, виписані для оформлення
господарських операцій позивача з цим
контрагентом, не мають юридичної сили
первинних документів та не можуть
підтверджувати правомірність
формування даних податкового обліку
позивача. Правова оцінка обставин
даної справи була здійснена судом
першої інстанції з дотриманням правил
оцінки доказів, встановлених нормами
статті 86 КАС, а тому позивач
безпідставно послався на наявність у
справі первинних документів, як на
доказ реального характеру
розглядуваних операцій.

Що стосується посилань платника
податків на те, що податковий орган, в
порушення вимог чинного законодавства
двічі провів перевірку одного й того ж
питання, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Так, статтею 83 Податкового
кодексу України передбачені матеріали,
які є підставами для висновків під час
проведення перевірок. Для посадових
осіб органів державної податкової
служби під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
органи державної податкової служби.

Матеріалами справами
встановлено, що однією з підстав
проведення перевірки позивача з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства при здійсненні
фінансово - майнових операцій з ПП
«Графіт» за період з 01 січня 2010 року по
01 жовтня 2012 року, став вирок
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 20 березня 2012 року у
кримінальній справі № 1-1046/11, який
набрав законної сили, а тому колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що вказана перевірка
є цілком правомірною, проведеною на
підставі та у межах повноважень
податкової.

Таким чином, суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, а тому,
підстав, передбачених статтею 202
Кодексу адміністративного судочинства
України для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями компанії «Євро-Нафта-АЗС»
- залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2013 року по справі № 804/6384/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст.. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено
25 листопада 2014 року

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
А.В. Суховаров