Справа № 821/3941/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р. Справа № 821/3941/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Каховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області на Постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.06.2014р. №
, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Каховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.06.2014р. № .

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області від 20.06.2014 р. № .

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції, апелянт подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Крім того,
відповідач зазначає, що судом першої
інстанції при прийняті оскаржуваного
рішення порушено норми матеріального
права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
посадовою особою відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку платника податків
ОСОБА_4 з питань отримання доходу
(додаткового блага) у вигляді суми
боргу, анульованого кредитором за
період з 01.10.2011 р. по 31.12.2011 р., за
результатами якої складено акт від
06.06.2014 р. № 177/17-2/НОМЕР_2.

У висновках акту перевірки зазначено,
що встановлено порушення:

1. пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України,
платником податку не включена до
загального річного оподатковуваного
доходу і не задекларована сума доходу у
вигляді додаткового блага у розмірі
106552,39 грн., що призвело до заниження
податку на доходи фізичних осіб у сумі
15982,87 грн.;

2. пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, не подано
звітність щодо отримання доходів за 2011
рік.

На підставі акту перевірки Каховською
ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення від 20.06.2014 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються за
результатами річного декларування, на
20148,59 грн., з яких за основним платежем
на 15982,87 грн., за штрафними санкціями на
4165,72 грн.

Висновок контролюючого органу про не
оподаткування доходу, отриманого
позивачем від податкового агента АТ
"УкрСиббанк" у вигляді суми
анульованого (прощеного) боргу згідно
кредитних договорів, укладених між
позивачем та АТ "УкрСиббанк",
ґрунтуються на тому, що анулювання
(прощення) заборгованості за кредитним
договором є тим самим додатковим
благом у розумінні пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК
України, що включається до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податків, та з якого
утримується та перераховується до
бюджету податок з доходів фізичних
осіб. У зв'язку з цим Каховська ОДПІ
вважає, що позивач зобов'язаний був
нарахувати податкові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та АТ
"УкрСиббанк" було укладено споживчі
кредитні договори:

- від 20.06.2008 р. № 0, відповідно до
якого банк зобов'язується надати
позичальнику кредит у сумі 965,14 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
банку кредит та сплатити проценти,
комісії у порядку та на умовах,
визначених договором;

- від 20.06.2008 р. № 0, відповідно до
якого банк зобов'язується надати
позичальнику кредит в іноземній валюті
у сумі 39000 доларів США, а позичальник
зобов'язується повернути банку кредит
та сплатити проценти, комісії у порядку
та на умовах, визначених договором, зі
строком погашення до 20.06.2023 р.;

- від 31.08.2007 р. № 0, відповідно до
якого банк зобов'язується надати
позичальнику кредит в іноземній валюті
у сумі 30000 доларів США, а позичальник
зобов'язується повернути банку кредит
та сплатити проценти, комісії у порядку
та на умовах, визначених договором, зі
строком погашення до 31.08.2017 р.

В забезпечення повернення кредитних
коштів 20.06.2008 р. та 31.08.2007 р. позивачем
було укладено договори іпотеки,
посвідчені приватним нотаріусом,
згідно яких у забезпечення зобов'язань
за кредитними договорами ОСОБА_4
передано в іпотеку квартири,
розташовані за адресами: АДРЕСА_2, та
АДРЕСА_1.

У 2011 році позивачем достроково у
повному обсязі погашено кредитну
заборгованість за тілом кредитів та
відсотковою ставкою перед банком та
здійснено продаж квартири за адресою:
АДРЕСА_2, у тому числі і з припиненням
договору іпотеки. За згодою банку
іпотеку було припинено, що
підтверджується витягом про
реєстрацію у Державному реєстрі іпотек
(реєстрація вилучення запису) від 31.05.2011
р. № 31603437.

З наданої відділенням АТ "УкрСиббанк" у
м.Каховка довідки від 08.10.2014 р. слідує,
що позивачем по кредитним договорам
від 20.06.2008 р. № 0 та від 31.08.2007 р. №
0 повністю сплачено тіло кредитів,
процентну ставку. Даною довідкою
підтверджується, що внаслідок
несвоєчасної сплати позивачу
нараховувалася пеня та зазначено
період її виникнення і дата погашення.

Тобто, судом встановлено, що банком
було списано не суму кредитної
заборгованості, яка у повному обсязі
сплачена ОСОБА_4, а пеню, нараховану за
несвоєчасне здійснення платежів.

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України
базою оподаткування доходів фізичних
осіб є загальний оподатковуваний
дохід, з урахуванням особливостей,
визначених цим розділом. Загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений, наданий) на
користь платника податку протягом
звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця.

Так, відповідно до абз."д" пп.164.2.17 п.164.2
ст.164 ПК України до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включається
дохід, отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого (прощеного) кредитором за
його самостійним рішенням, не
пов'язаним з процедурою банкрутства, до
закінчення строку позовної давності.
Якщо кредитор повідомляє платника
податку - боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

Згідно пп.14.1.47, пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК
України додаткові блага - кошти,
матеріальні чи нематеріальні цінності,
послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК
України дохід з джерелом їх походження
з України - будь-який дохід, отриманий
резидентами або нерезидентами, у тому
числі від будь-яких видів їх діяльності
на території України (включаючи
виплату (нарахування) винагороди
іноземними роботодавцями), її
континентальному шельфі, у виключній
(морській) економічній зоні, у тому
числі, але не виключно, доходи у
вигляді: а) процентів, дивідендів,
роялті та будь-яких інших пасивних
(інвестиційних) доходів, сплачених
резидентами України; б) доходів від
надання резидентам або нерезидентам в
оренду (користування) майна,
розташованого в Україні, включаючи
рухомий склад транспорту, приписаного
до розташованих в Україні портів; в)
доходів від продажу рухомого та
нерухомого майна, доходів від
відчуження корпоративних прав, цінних
паперів, у тому числі акцій українських
емітентів; г) доходів, отриманих у
вигляді внесків та премій на
страхування і перестрахування ризиків
на території України; ґ) доходів
страховиків - резидентів від
страхування ризиків страхувальників -
резидентів за межами України; д) інших
доходів від діяльності, у тому числі
пов'язаних з повною або частковою
переуступкою прав та обов'язків за
угодами про розподіл продукції на
митній території України або на
територіях, що перебувають під
контролем контролюючих органів (у
зонах митного контролю, на
спеціалізованих ліцензійних митних
складах тощо); е) спадщини, подарунків,
виграшів, призів; є) заробітної плати,
інших виплат та винагород, виплачених
відповідно до умов трудового та
цивільно-правового договору; ж) доходів
від зайняття підприємницькою та
незалежною професійною діяльністю.

Згідно пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України
доходи - загальна сума доходу платника
податку від усіх видів діяльності,
отриманого (нарахованого) протягом
звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

З аналізу вказаних правових норм
слідує, що визначальною ознакою доходу
платника податку, як об'єкта та бази
оподаткування податком з доходу
фізичних осіб, в тому числі у вигляді
додаткового блага, є фактичне
отримання такого доходу платником
податку в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формі.

В силу положень п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід у
вигляді неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної або
немайнової (моральної) шкоди, крім
відсотків, отриманих від боржника
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання.

Так, згідно пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України
до загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включається дохід, отриманий
платником податку як додаткове благо,
крім випадків, передбачених статтею 165
цього Кодексу.

Відповідно до пп.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку не включаються інші
доходи, які згідно з цим Кодексом не
включаються до складу загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

На підставі зазначених положень
законодавства України суд вважає, що
прощена позивачу пеня не є його доходом
та додатковим благом, так як
нарахування пені є засобом
забезпечення виконання договірних
зобов'язань, проте сума нарахованої
пені не отримується боржником в
грошовій формі, а банк вправі як
стягувати її, так і не стягувати.

Отже, суд приходить до висновку, що пеня
за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, нарахована банком
відповідно до умов договору та
анульована за його рішенням, не є
доходом платника податків в розумінні
ПК України, який підлягає
оподаткуванню згідно абз."д" пп.164.2.17
п.164.2 ст.164 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідачем протиправно
нараховано грошові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у сумі
20148,59 грн., з яких за основним платежем -
15982,87 грн., за штрафними санкціями - 4165,72
грн.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.06.2014р. №
належним чином обґрунтовані,
підтверджені наявними у справі
матеріалам та підлягають задорволенню.

Доводи апеляційної скарги один в один
дублюють заперечення на
адміністративний позов (а.с. 45) були
предметом дослідження в суді першої
інстанції та висновків останнього не
спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області, -
залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2014
року по справі № 821/3941/14, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя С.І. Жук