Справа № 826/16378/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Айпі-Світ"

до

Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві

про

визнання протиправними дій, зобо'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2014 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) Товариство з обмеженою відповідальністю «Айпі-Світ» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих ТОВ «Айпі-Світ» податкову декларацію з податку на додану вартість за 2014 року від 22 вересня 2014 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року, що було доставлено до ДПС України 22 вересня 2014 року;

- зобов’язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві прийняти подані ТОВ «Айпі-Світ» податкову декларацію з податку на додану вартість за 2014 року від 22 вересня 2014 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року, що було доставлено до ДПС України 22 вересня 2014 року днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві.

У судовому засіданні 05 листопада 2014 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об’єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

14 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Айпі-Світ» та Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві укладено Договір № 140320141 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі – ЕЦП) до ДПІ засобами телекомунікаційного зв’язку або на електронних носіях, як оригіналу.

22 вересня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Айпі-Світ» засобами електронного зв’язку надіслало до ДПІ у Подільському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за 2014 року від 22 вересня 2014 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року, що було доставлено до ДПС України 22 вересня 2014 року.

Проте, відповідач не прийняв зазначені вище податкові документи, мотивуючи відмову існуючою забороною у прийомі звітності по електронній пошті через можливу відсутність договору з МДЗУ, що зазначено у квитанціях № 1 у відповідні кількості.

У зв’язку з вищевикладеним, податкову звітність позивача не прийнято, запропоновано позивачу звернутись до контролюючого органу за місцем реєстрації.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Водночас п. 49.11 ст. 49 ПК передбачено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Порядок подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису встановлюється Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 № 233 (далі – Інструкція).

Відповідно до 7.4. Інструкції перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Пункт 7.5 Інструкції встановлює, що перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним; підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

У разі, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

З наведеного вбачається, що перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. При цьому, відсутність першої квитанції свідчить, що звітність не доставлена до контролюючого органу. Перша квитанція не містить інформацію про прийняття та/або не прийняття податкової звітності.

Відповідно до 7.5 Інструкції підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

У разі, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Суд звертає увагу, що позивачу не направлялись другі квитанції, про причину неприйняття податкової звітності зазначено у квитанціях № 1.

Обґрунтовуючи правомірність відмови у прийнятті спірної податкової звітності, відповідач зазначає, що підставою невизнання податкової звітності є розірвання договору № 140320141 від 14 березня 2014 року про визнання електронних документів.

Згідно листа ДПІ у Подільському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві від 15 серпня 2014 року № 6556/10/26-56-10-05 позивача повідомлено про розірвання Договору № 140320141 від 14 березня 2014 року у зв’язку з порушенням його істотних умов, а саме не підтвердження місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпі-Світ».

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки єдиною підставою для відмови у прийняті податкової звітності було розірвання договору про визнання електронних документів від 14 березня 2014 року № 140320141, що у судовому порядку визнано протиправним та зобов’язано контролюючий орган виконувати умови договору від 14 березня 2014 року №140320141 про визнання електронних документів, укладеного з ТОВ “Айпі-Світ”, до моменту його припинення, відмова у прийнятті поданих ТОВ «Айпі-Світ» податкової декларації з податку на додану вартість за 2014 року від 22 вересня 2014 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року, що було доставлено до ДПС України 22 вересня 2014 року є протиправною.

При цьому, з аналізу викладених законодавчих норм та обставин справи, суд дійшов висновку, що суб’єктом владних повноважень, що, серед інших, має нести відповідальність за відмову у реєстрації податкової декларації позивача є Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві.

Отже, захист прав позивача має відбуватися шляхом пред’явлення позовних вимог про зобов’язання зареєструвати декларацію, у визнанні якої відмолено податковим органом.

З огляду на викладене, позовна вимога про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової звітності ТОВ «Айпі-Світ» підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов’язання Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві прийняти подані ТОВ «Айпі-Світ» податкову декларацію з податку на додану вартість за 2014 року від 22 вересня 2014 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року, що було доставлено до ДПС України 22 вересня 2014 року днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві суд вважає за необхідним, з урахуванням приписів статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою гарантування дотримання і захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, вийти за межі позовних вимог та задовольнити зазначену позовну вимогу у наступній редакції: вважати прийнятими та зареєстрованими вищезазначену звітність 22 вересня 2014 року.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі по справі, як суб’єкти владних повноважень, не виконали покладеного на них обов’язку щодо доказування.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи із меж заявлених позовних вимог та з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпі-Світ» підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпі-Світ» задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих ТОВ «Айпі-Світ» податкової декларації з податку на додану вартість за 2014 року від 22 вересня 2014 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року, що було доставлено до ДПС України 22 вересня 2014 року.

3. Вважати прийнятими та зареєстрованими 22 вересня 2014 року податкову декларацію з податку на додану вартість за 2014 року від 22 вересня 2014 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 22 вересня 2014 року, що було доставлено до ДПС України 22 вересня 2014 року.

4. В решті вимог відмовити.

5. Судові витрати в сумі 73,08 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпі-Світ» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник