Справа № 2а-2331/11
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 грудня 2014 року м. Київ
В/800/5645/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів:
Винокурова К.С.,

Головчук С.В.,

Ємельянової В.І.,

Заїки
М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2014 року, прийнятої за
результатами розгляду його касаційної
скарги у справі за позовом ОСОБА_4 до
Служби безпеки України, Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
заявою про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2014 року.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 08 грудня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16 жовтня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_4 залишено без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(із змінами та доповненнями, внесеними
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року №
2453-VІ) заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Пунктом 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на який посилається заявник у
заяві, підставою для перегляду судових
рішень, зокрема, є неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_4 в
обґрунтування своїх вимог посилається
на ухвали Вищого адміністративного
суду України від 06 березня 2014 року
(К/9991/24530/12), від 05 червня 2014 року
(К/800/3127/14), від 28 листопада 2013 року
(К/9991/4488/11), від 23 жовтня 2013 року
(К/9991/34682/11), від 03 вересня 2014 року
(К/800/61207/13) та від 28 серпня 2014 року
(К/800/20032/14), при ухваленні яких, на його
думку, суд касаційної інстанції
допустив неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права.

Із залучених ОСОБА_4, в обґрунтування
своєї заяви, ухвал Вищого
адміністративного суду України від 28
листопада 2013 року (К/9991/4488/11), від 23
жовтня 2013 року (К/9991/34682/11), від 03 вересня
2014 року (К/800/61207/13) та від 28 серпня 2014
року (К/800/20032/14) вбачається, що вказаними
ухвалами були скасовані відповідні
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, а справи направлені на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Однак, коли в одному випадку справу
було направлено на новий розгляд, а в
другому - розглянуто по суті, це є
підставою для відмови у допуску справи
для перегляду Верховним Судом України,
оскільки питання застосування судом
касаційної інстанції норм
процесуального права відповідно до
положень пункту 1 частини 1 статті 237 КАС
України не може бути підставою для
перегляду судових рішень Верховним
Судом України.

Водночас, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 06
березня 2014 року (К/9991/24530/12), колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України підтримує рішення суду
апеляційної інстанції, яким задоволено
позовні вимоги та зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області провести
перерахунок розміру пенсії ОСОБА_5 із
урахуванням надбавки
військовослужбовцям СБУ, які провадять
оперативно-розшукову, розвідувальну та
контррозвідувальну діяльність та
інформаційно-аналітичне забезпечення
органів державної влади і
оперативно-службової діяльності
згідно Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб.

Так, з огляду на те, що згідно довідки
фінансового відділу Управління СБУ
України в Дніпропетровській області
про розмір грошового забезпечення для
перерахунку №55/11/3118 від 19 липня 2010 року,
розмір надбавки за контррозвідувальну,
оперативно-розшукову діяльність та
інформаційно-аналітичне забезпечення
оперативно-службової діяльності за
посадою заступника начальника штабу
місцевої оборони, яку позивач займав на
день звільнення зі служби, становить 15
відсотків від посадового окладу,
колегія суддів погодилась з висновком
суду апеляційної інстанції про
задоволення позовних вимог з 19 липня 2010
року, тобто з моменту виплати такої
надбавки.

Тоді як, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2014 року, яку просить переглянути
заявник, відмовлено в задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
встановити надбавку, яка виплачується
військовослужбовцям Служби безпеки
України за оперативно-розшукову
діяльність у розмірі 50 %, з огляду на те,
що станом на 01 січня 2008 року позивачу
надбавка за оперативно-розшукову
діяльність невиплачувалася.

Також, заявнику відмовлено в
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання встановити надбавку за
виконання особливо важливих завдань у
розмірі 100%, надбавку
військовослужбовцям підрозділу
управління «К» у розмірі 50% та премію у
розмірі 50 %, оскільки Служба безпеки
України правомірно подала до Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві довідку про розмір грошового
забезпечення для перерахунку пенсії
позивачу, у якій було зазначено види
грошового забезпечення в середніх
розмірах, що фактично виплачені за
місяць, у якому виникло право на
перерахунок діючим
військовослужбовцям підрозділів «К»
за відповідною посадою у Службі
безпеки України, з якої позивач був
звільнений на пенсію.

Тоді як, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 05
червня 2014 року (К/800/3127/14), предметом
позовних вимог є протиправність дій
щодо відображення в довідці про
грошове забезпечення позивача для
перерахунку пенсії в графі «Премія» (0%),
сума 0,00 грн. та зобов'язання внести в цю
графу відомості: 50%, сума 1411,50 грн. З
вказаного рішення вбачається, що
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погодилася з висновками судів
попередніх інстанцій про
правомірність позовних вимог, оскільки
у квітні 2012 року премії працівникам
відповідача виплачувались, в т.ч.
керівному складу в розмірі 50%
посадового окладу, що складає для
позивача 1411,50 грн., а тому, на момент
перерахунку пенсії позивача, відсутні
підстави для неврахування її в довідці
про перерахунок пенсії.

Отже, за змістом зазначених судових
рішень, не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції однієї і тієї самої норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що підстави для допуску справи
до провадження Верховного Суду України
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2014 року, відсутні.

Керуючись статтями 237, 239, 2391, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_4 до Служби безпеки
України, Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді:
К.С. Винокуров

С.В. Головчук

В.І. Ємельянова

М.М. Заїка