Справа № 2а-2412/12/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/59045/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.03.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.08.2012

у справі № 2а-2412/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тамуз-ЛТД»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва

про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.03.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.08.2012,
задоволено позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тамуз-ЛТД» (надалі -ТОВ «Тамуз-ЛТД»,
позивач) до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
(надалі - ДПІ у Печерському районі м.
Києва, відповідач) про визнання
протиправним та скасування рішення ДПІ
у Печерському районі м. Києва,
оформлене у вигляді листа від 06.12.2011 №
45071/10/28611, про відмову у прийнятті
податкової декларації з податку на
додану вартість за квітень 2011 року.
Зобов'язано відповідача прийняти
податкову декларацію з податку на
додану вартість за квітень 2011 року днем
її фактичного отримання.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 21.03.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30.08.2012 і відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі.

Позивач не скористався процесуальним
правом надати письмові заперечення на
касаційну скаргу, що не перешкоджає її
розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у Печерському
районі м. Києва не визнала спірну
податкову декларацію позивача з
податку на додану вартість за квітень
2011 року, про що повідомлено рішенням,
оформленим у вигляді листа від 06.12.2011 №
45071/10/28-611, про відмову у прийнятті
податкової декларації, оскільки її
заповнено з порушенням п. 48.3 ст. 48
Податкового кодексу України: у
вступній частині декларації в полі 06
«Місцезнаходження платника податку»
не вказано телефон позивача.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, спірна
декларація направлена відповідачу
поштою 01.12.2011 цінним листом з описом
вкладення та повідомленням про
вручення, що підтверджується
квитанцією поштового відділення.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового
кодексу України, який вступив в дію з
01.01.2011, податкова декларація - документ,
що подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Пункт 49.1 ст. 49 Кодексу передбачає, що
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Пунктом 48.3 ст. 48 даного Кодексу
визначено перелік обов'язкових
реквізитів податкової декларації. Він
включає: тип документа (звітний,
уточнюючий, звітний новий); звітний
(податковий) період, за який подається
податкова декларація; звітний
(податковий) період, що уточнюється (для
уточнюючого розрахунку); повне
найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) платника податків згідно з
реєстраційними документами; код
платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або податковий
номер; реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серію та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток посадових осіб
платника податків; підписи платника
податку - фізичної особи та/або
посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

Відповідно до п. 48.4 ст. 48 Податкового
кодексу України, в окремих випадках,
коли це відповідає сутності податку
або збору та є необхідним для його
адміністрування, форма податкової
декларації додатково може містити такі
обов'язкові реквізити:

- відмітка про звітування за
спеціальним режимом;

- код виду економічної
діяльності (КВЕД);

- код органу місцевого
самоврядування за КОАТУУ;

- індивідуальний податковий
номер та номер свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період.

Згідно пп. 49.8 ст. 49 Кодексу, прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України.

Інші показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи органу
державної податкової служби,
відповідно до п. 49.10 ст. 49 даного
Кодексу, прийняти податкову декларацію
з будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких не визначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється.

Відповідно до п. 49.11 ст. 49 Податкового
кодексу України, у разі подання
платником податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 даного
Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови:

- у разі отримання такої податкової
декларації, надісланої поштою або
засобами електронного зв'язку, -
протягом п'яти робочих днів з дня її
отримання;

- у разі отримання такої податкової
декларації особисто від платника
податку або його представника -
протягом трьох робочих днів з дня її
отримання.

У разі отримання відмови органу
державної податкової служби у
прийнятті податкової декларації
платник податків, відповідно до п. 49.12,
має право:

- подати податкову декларацію та
сплатити штраф у разі порушення строку
її подання;

- оскаржити рішення органу державної
податкової служби в адміністративному
або судовому порядку.

Пункт 49.13 ст. 49 Податкового кодексу
України визначає, що у разі, якщо в
установленому законодавством порядку
буде встановлено факт неправомірної
відмови органом державної податкової
служби (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком судів
першої та апеляційної інстанцій про
відсутність у ДПІ у Печерському районі
м. Києва законних підстав для
неприйняття спірної податкової
декларації з огляду на те, перелік п. 48.4
ст. 48 Податкового кодексу України не
містить вимогу про необхідність
зазначення номеру телефону, як
обов'язкового реквізиту податкової
декларації.

Оскільки доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, колегія суддів
вважає, що судові рішення по справі
ухвалено відповідно до приписів
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для їх скасування або зміни
відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.03.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30.08.2012 у справі № 2а-2412/12/2670 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис) А.М. Лосєв
Судді:(підпис) Л.І. Бившева (підпис)
Т.М. Шипуліна