Справа № 804/19263/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. при
секретаріЛегкій А.В. за участю:
позивача відповідача Васейко М.Л.
Біловол В.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" до
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, третя
особа - Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів про визнання протиправною
та скасування постанови
Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у місті Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, у якому просить:
- визнати протиправними дії старшого
державного виконавця Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Біловола В.О. щодо
винесення постанови від 06.11.2014 про
стягнення з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" виконавчого
збору у розмірі 1632,29 грн. у виконавчому
провадженні ВП №43385208;
- визнати протиправною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Біловола В.О. про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 07.11.2014 року у виконавчому
провадженні ВП №43385208.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач під час винесення
оскаржуваної постанови про стягнення
виконавчого збору не врахував ту
обставину, що позивач під час виплати
доходу на користь фізичної особи є
податковим агентом останньої згідно
Податкового кодексу України та повинен
нараховувати утримувати та сплачувати
за рахунок сплачених коштів за фізичну
особу податок на доходи фізичних осіб.
Таким чином, сума у платіжному
дорученні позивача не відповідає сумі,
яка вказана у рішеннях суду, оскільки
позивач утримав та сплатив з неї
податки згідно Податкового кодексу
України. Позивач також зазначає, що
виконання рішення суду ним було
здійснено добровільно у строк наданий
державним виконавцем для
добровільного виконання судового
рішення; грошові кошти
перераховувались з рахунку позивача на
рахунок фізичної особи; у платіжному
дорученні чітко вказано, що сума
перераховується на користь фізичної
особи на виконання рішення суду.
Позивач вважає, що оскаржуване рішення
відповідача не є обґрунтованим в
частині необхідності стягнення
виконавчого збору з позивача з
урахуванням вимог Податкового кодексу
України та Закону України "Про
виконавче провадження", а саме:
державний виконавець не вказав чому
ним не застосовуються у спірних
правовідносинах норми Податкового
кодексу України, чому норми Закону
України "Про виконавче провадження"
мають пріоритет порівняно з Податковим
кодексом України. Одночасно позивач
наголосив на тому, що під час
нарахування, утримання та сплати
податків з сум, які сплачені на користь
фізичної особи діяв на підставі
податкової консультації податкового
органу.

Відповідач надав заперечення в яких
зазначив, що у ході виконання
виконавчого провадження ним не було
порушено норм Закону України «Про
виконавче провадження», державним
виконавцем були вчинені дії у
відповідності до вимог чинного
законодавства України у зв'язку з чим
вважає, що позовні вимоги позивача не
можуть бути задоволені та просить в їх
задоволенні відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимог підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечували, просили відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

06.05.2014р. Марганецьким міським судом
Дніпропетровської області винесено
рішення, згідно з яким суд вирішив
стягнути з позивача кошти в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

На виконання даного судового рішення
Марганецьким міським судом
Дніпропетровської області було видано
виконавчий лист №2/180/384/2014.

23.05.2014р. старшим державним виконавцем
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Біловолом
В.О. винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП №43385208 по
виконанню виконавчого листа №2/180/384/14,
виданого 15.05.2014р. Марганецьким міським
судом Дніпропетровської області щодо
стягнення з ДП "Придніпровська
залізниця" на користь ОСОБА_5 моральної
шкоди у розмірі 97450,00 грн.

У зазначеній постанові ДП
"Придніпровська залізниця" надано
строк для виконання судового рішення
до 29.05.2014р.

Позивач у наданий державним виконавцем
строк для добровільного виконання
виконавчих документів сплатив суми
заборгованість стягувачу, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями платіжних доручень від
27.05.2014 року за № 1478 та № 1479, у яких
зазначено рішення суду та отримувача
грошових коштів - фізичну особу.

Із даних платіжних доручень також
вбачається, що позивач із суми, яка
підлягала сплаті стягувачу, утримав
податок на доходи фізичних осіб у
відповідності до норм Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим суми
грошових коштів отримані стягувачем
були меншими, ніж зазначені у
виконавчому листі саме на суму податку
на дохід фізичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ДП
"Придніпровська залізниця" також
звернулось із листом (вих.
№1630/10/04-36-17-01-16 від 20.03.2014р.) щодо надання
письмової податкової консультації
відповідно до ст. 52 Податкового кодексу
України.

Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників податків у місті
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
надала позивачу відповідь (вих.
№26134/10/28-01-48-30 від 03.10.2014р.), у якому
зазначила, що у відповідності до норм
податкового законодавства суми
відшкодування моральної шкоди, які
відшкодовуються громадянину внаслідок
заподіяння шкоди здоров'ю громадянина
чи його майну та не включаються до
переліку доходів, що звільняються від
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб, перебаченого ст. 165
Податкового кодексу України, є доходом
фізичних осіб та підлягають
оподаткування на загальних підставах
за ставками, визначеними п. 167.1 ст. 167
Податкового кодексу України.

28.05.2014р. відповідачем винесено
постанову про зупинення виконавчого
провадження ВП №43385208 у зв'язку з
направленням до суду заяви про
роз'яснення рішення.

05.11.2014р. старшим державним виконавцем
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Біловолом
В.О. винесено постанову про поновлення
виконавчого провадження ВП №43385208.

Згідно платіжного доручення №15723 від
06.11.2014 року позивачем внесено до банку
залишок нестягнутих грошових коштів на
розрахунковий рахунок Кіровського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

07.11.2014р. державним виконавцем винесено
постанову про приєднання виконавчого
провадження ВП №43385208 до зведеного
виконавчого провадження.

07.11.2014р. старшим державним виконавцем
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Біловолом
В.О. винесено постанову про стягненн з
ДП "Придніпровська залізниця"
виконавчого збору у розмірі 97450,00 грн. у
зв'язку з невиконанням боржником у
добровільному порядку виконавчого
документу.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження»
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи -
виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно п.4 ч.1 ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі зазначаються резолютивна
частина рішення.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Так, суд зазначає, встановлений у
постанові від 23.05.2014р. про відкриття
виконавчого провадження № 43385208,
позивач добровільно виконавчий лист
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 15.05.2014р.
№ 2/180/384/2014 повністю не виконав та з
заявою про відстрочку виконання
судового рішення до суду, який видав
виконавчий документ, не звертався, а
тому постанова від 06.11.2014 про стягнення
з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" виконавчого
збору у розмірі 1632,29 грн. у виконавчому
провадженні ВП №43385208 винесена у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Проте, суд зазначає, оскільки позивачем
рішення виконано фактично і в повному
обсязі згідно з вимогами виконавчого
документа, старшим державним
виконавцем Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Біловолом В.О. 26.11.2014
року відповідно до ст. 33 Закону України
«Про виконавче провадження» винесено
постанову про виведення виконавчого
провадження зі складу зведеного та
відповідно до п.8 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, в якій не зазначено про
виділення постанови про стягнення
виконавчого збору в окреме
провадження.

Відповідно до п. 3.7.4. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень у разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру, закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених пунктами 1. 2. 5, 8. 9, 11 - 13
частини першої статті 49 Закону, якщо
виконавчий збір не стягнуто, державний
виконавець у постанові про закінчення
виконавчого провадження (повернення
виконавчого документа) зазначає про
виділення постанови про стягнення
виконавчого збору в окреме провадження
та не пізніше наступного робочого дня
після завершення такого виконавчого
провадження відкриває виконавче
провадження за постановою про
стягнення виконавчого збору, про що
виносить постанову про відкриття
виконавчою провадження. Строк для
самостійного виконання боржнику в
такому випадку не надається.

Вичерпний перелік підстав для
закінчення виконавчого провадження,
передбачено ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження».

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Враховуючи вищевикладене підстави
щодо визнання протиправними дій
державного виконавця Кіровського
відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ та
скасування постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП №43385208
від 07.11.2014 р. відсутні.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку щодо відмови в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
15 грудня 2014 року

Суддя О.В.
Єфанова