Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/53849/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
стягнення щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області на
постанову Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 3 березня
2010 року та ухвалу Апеляційного суду
Луганської області від 25 липня 2011
року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року позивач звернувся із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що є пенсіонером за віком, має статус
дитини війни, а відтак йому належить
право на перерахунок пенсії,
відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV
(далі Закон №2195-ІV), починаючи з 1 січня
2009 року.

Посилаючись на те, що вимоги Закону №
2195-ІV не виконані, а його звернення про
збільшення пенсії залишено без
задоволення, просив зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з 1 січня 2009 року.

Постановою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 3 березня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Луганської області
від 25 липня 2011 року позов задоволено
частково, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок і виплату
позивачу підвищення до пенсії в
порядку статті 6 Закону №2195-ІV, у
розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, починаючи з 25 січня 2009 року, в
решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, в частині
задоволених позовних вимог, просить
ухвалені ними судові рішення, в цій
частині, скасувати та відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України, дійшла висновку
про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для їх
скасування відсутні.

Задовольняючи частково позов суди, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що з дня набрання рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10рп-2008 чинності, до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню стаття 6
зазначеного Закону №2195-ІV, у редакції
даного періоду.

Суди до спірних правовідносин
правильно застосували положення
статті 6 Закону №2195-ІV, яка була чинною в
2009 році, статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції спірного
періоду), з урахуванням рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10 рп-2008 та положення
статей 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
судовій практиці, доводи касаційної
скарги їх висновків не спростовують,
такі ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
відхилити, а постанову
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 3 березня 2010
року та ухвалу Апеляційного суду
Луганської області від 25 липня 2011 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало