Справа № 826/16821/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2014 року № 826/16821/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до
Національного банку України,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору: ПАТ «Імексбанк»
прозобо'язати вчинити дії О Б С Т А В И Н
И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Національного банку України, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору: ПАТ «Імексбанк» про зобов'язання
застосувати до ПАТ «Імексбанк» заходи
впливу у вигляді штрафу за порушення
Закону України «про захист прав
споживачів», відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 760 756 грн.
завданої позивачу бездіяльністю
відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що між позивачем та ПАТ «Імексбанк»
укладено договір банківського вкладу
від 22.07.2013, на виконання якого позивачем
внесено грошові кошти в сумі 700 000 грн.,
проте ПАТ «Імексбанк» відмовляється
повернути належні позивачу суму
депозиту та не нараховує банківській
відсотки на суму вкладу.

Внаслідок вказаних дій ПАТ
«Імексбанк» позивач звернувся до
відповідача зі скаргою, за результатом
розгляду якої отримав лист від 29.09.2014,
яким повідомлено про можливість
позивачем захисту порушених прав в
судовому порядку.

Представник позивача клопотав про
вирішення справи за його відсутності.

Відповідач - Національний банк
України - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи, з
яких вбачається, що відповідно до
Закону України «Про національний банк
України» останній не відповідає по
зобов'язанням інших банків. Постановою
правління Національного банку України
від 06.05.2014 №260 було запроваджено
відповідні заходи реагування, щодо
порушення функціонування банківської
системи в АР Крим, а саме: припинено
діяльність відокремлених підрозділів
певних банків, що розташовані на
території АР Крим.

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору - ПАТ «Імексбанк» -
письмових пояснень по суті позовних
вимог суду не надала, явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечила, хоча була
належним чином повідомлена про час,
дату ат місце судового вирішення
справи.

В судовому засіданні на підставі ч. 4 ст.
122 КАС України ухвалено про вирішення
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк» в
особі Севастопольського відділення АТ
«ІМЕКСБАНК» укладено договір
банківського вкладу від 22.07.2013 №550014191,
відповідно до якого Банк прийняті від
позивача кошти в сумі 700 000 грн. (дата
повернення коштів 22.08.2014).

З матеріалів справи вбачається,
що 06.08.2014 позивач звернувся до голови
правління ПАТ «Імексбанк» з заявою
місце та дату повернення грошових
коштів, внесених на підставі вказаного
договору. Проте відповіді на заяву не
отримав.

Позивач вказує, що відповідно до
інформації розташованої на сайті ПАТ
«Імексбарнк» депозити та відсотки
нараховані, вкладникам, які
зареєстровані в АР Крим буде
повертатись після 15.02.2015 за умовами,
викладеним на сайті.

Також, 01.09.2014 позивач звернувся до
Національного банку України зі
скаргою, якою просив відповідно до п. 11
ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів» застосувати до ПАТ
«Імексбарнк» заходи впливу у вигляді
штрафу за порушення прав позивача як
споживача банківських послуг.

Листом від 29.09.2014 відповідач
повідомив позивача, що Постановою
правління Національного банку України
від 06.05.2014 №260 було запроваджено
відповідні заходи реагування, щодо
порушення функціонування банківської
системи в АР Крим, а саме: припинено
діяльність відокремлених підрозділів
певних банків, що розташовані на
території АР Крим. Також, відповідач
роз'яснив, що правовідносини між
позивачем та ПАТ «Імексбарнк» є в
цивільно-правовим, отже. позивач
наділений правом звернення до суду за
захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Структуру банківської системи,
економічні, організаційні і правові
засади створення, діяльності,
реорганізації і ліквідації банків
визначено Законом України «Про банки і
банківську діяльність»

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
банківська система України
складається з Національного банку
України та інших банків, а також філій
іноземних банків, що створені і діють
на території України відповідно до
положень цього Закону та інших законів
України.

Національний банк України здійснює
регулювання та банківський нагляд
відповідно до положень Конституції
України, цього Закону, Закону України
"Про Національний банк України", інших
законодавчих актів України та
нормативно-правових актів
Національного банку України.

Статтею 7 Закону України «Про
Національний банк України» визначено
функції Національного банку України,
зокрема: здійснює банківське
регулювання та нагляд на
індивідуальній та консолідованій
основі; здійснює погодження статутів
банків і змін до них, ліцензування
банківської діяльності та операцій у
передбачених законом випадках, веде
Державний реєстр банків, Реєстр
аудиторських фірм, які мають право на
проведення аудиторських перевірок
банків; визначає особливості
функціонування банківської системи
України в разі введення воєнного стану
чи особливого періоду, здійснює
мобілізаційну підготовку системи
Національного банку.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
Національний банк України» головна
мета банківського регулювання і
нагляду - безпека та фінансова
стабільність банківської системи,
захист інтересів вкладників і
кредиторів.

Національний банк здійснює функції
банківського регулювання і нагляду на
індивідуальній та консолідованій
основі за діяльністю банків та
банківських груп у межах та порядку,
передбачених законодавством України.

Національний банк здійснює постійний
нагляд за дотриманням банками, їх
підрозділами, афілійованими та
спорідненими особами банків на
території України та за кордоном,
банківськими групами,
представництвами та філіями іноземних
банків в Україні, а також іншими
юридичними та фізичними особами
банківського законодавства,
нормативно-правових актів
Національного банку і економічних
нормативів. Національний банк не
здійснює перевірок і ревізій
фінансово-господарської діяльності
осіб, зазначених у цій статті.

Статтею 66 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» Державне
регулювання діяльності банків
здійснюється Національним банком
України у таких формах:

I. Адміністративне регулювання: 1)
реєстрація банків і ліцензування їх
діяльності; 2) встановлення вимог та
обмежень щодо діяльності банків; 3)
застосування санкцій
адміністративного чи фінансового
характеру; 4) нагляд за діяльністю
банків; 5) надання рекомендацій щодо
діяльності банків.

II. Індикативне регулювання: 1)
встановлення обов'язкових економічних
нормативів; 2) визначення норм
обов'язкових резервів для банків; 3)
встановлення норм відрахувань до
резервів на покриття ризиків від
активних банківських операцій; 4)
визначення процентної політики; 5)
рефінансування банків; 6)
кореспондентських відносин; 7)
управління золотовалютними резервами,
включаючи валютні інтервенції; 8)
операцій з цінними паперами на
відкритому ринку; 9) імпорту та експорту
капіталу.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» метою
банківського нагляду є стабільність
банківської системи та захист
інтересів вкладників і кредиторів
банку щодо безпеки зберігання коштів
клієнтів на банківських рахунках.

Наглядова діяльність Національного
банку України охоплює всі банки, їх
відокремлені підрозділи, афілійованих
та споріднених осіб банків, банківські
групи, учасників банківських груп на
території України та за кордоном,
установи іноземних банків в Україні, а
також інших юридичних та фізичних осіб
у частині дотримання вимог цього
Закону щодо здійснення банківської
діяльності.

Метою банківського нагляду є
стабільність банківської системи та
захист інтересів вкладників і
кредиторів банку щодо безпеки
зберігання коштів клієнтів на
банківських рахунках.

Наглядова діяльність Національного
банку України охоплює всі банки, їх
відокремлені підрозділи, афілійованих
та споріднених осіб банків, банківські
групи, учасників банківських груп на
території України та за кордоном,
установи іноземних банків в Україні, а
також інших юридичних та фізичних осіб
у частині дотримання вимог цього
Закону щодо здійснення банківської
діяльності.

Згідно із ст. 77 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» У разі
порушення банками або іншими особами,
які можуть бути об'єктом перевірки
Національного банку України
відповідно до цього Закону,
банківського законодавства,
нормативно-правових актів
Національного банку України, його
вимог, встановлених відповідно до
статті 66 цього Закону, або здійснення
ризикової діяльності, яка загрожує
інтересам вкладників чи інших
кредиторів банку, застосування
іноземними державами або
міждержавними об'єднаннями або
міжнародними організаціями санкцій до
банків чи власників істотної участі у
банках, що становлять загрозу
інтересам вкладників чи інших
кредиторів банку та/або стабільності
банківської системи, Національний банк
України адекватно вчиненому порушенню
або рівню такої загрози має право
застосувати заходи впливу, згідно із
переліком.

Судом встановлено, що у зв'язку із
неможливістю здійснення Національним
банком України банківського
регулювання, нагляду, валютного
контролю та державного фінансового
моніторингу за діяльністю банків та їх
відокремлених підрозділів, які
розташовані на території Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя
постановою Правління Національного
банку України від 06.05.2014 №260 «Про
відкликання та анулювання банківських
ліцензій на здійснення валютних
операцій окремих банків і
закриття банками відокремлених
підрозділів, що розташовані на
території Автономної Республіки Крим і
міста Севастополя» запроваджено
заходи реагування щодо припинення
діяльності відокремлених підрозділів
певних банків, що розташовані на
території АР Крим і міста Севастополя
та протягом місяця з дня набрання
чинності постановою забезпечення
закриття таких відокремлених
підрозділів.

Враховуючи, що застосування заходів
реагування є правом Національного
банку України та має бути адекватним
порушенню, суд не вбачає порушень
Національним банком України
застосування заходів реагування
постановою Правління Національного
банку України від 06.05.2014 №260 норм
Законів України «Про банки і
банківську діяльність» та «Про
Національний банк України», отже
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача застосувати до ПАТ
«Імексбанк» заходи впливу відповідно
до Закону України «про захист прав
споживачів» є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
Національного банку України на користь
позивача 760 756 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди завданої
бездіяльністю відповідача, суд
зазначає наступне.

По-перше, судом не встановлено
протиправної бездіяльності
відповідача щодо застосування заходів
реагування визначених Законами
України «Про банки і банківську
діяльність» та «Про Національний банк
України».

По-друге, відповідно до ст. 1058
Цивільного кодексу України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до вимог пп. 3.3 глави 3
Положення про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з юридичними і фізичними
особами, затвердженого постановою
правління Національного банку України
від 03.12.2003 №516, банки повертають вклади
(депозити) та сплачують нараховані
проценти у строки, що визначені умовами
банківського вкладу (депозиту) між
вкладником і банком. За договором
банківського вкладу (депозиту)
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, розміщених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Згідно із положеннями Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземній валютах, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 12.11.2003 №492 банк несе
відповідальність за зобов'язаннями
щодо рахунків клієнтів, в тому числі
відкритих у будь-яких філіях банку.

Отже, з правовідносини позивача з ПАТ
«Імексбанк» є цивільно-правовими, отже
відповідно до ст. 55 конституції України
та ст. 16 Цивільного кодексу України
позивач наділений правом звернення до
суду в порядку цивільного судочинства
за захистом порушених прав та
інтересів, саме ПАТ «Імексбанк» несе
відповідальність за зобов'язанням
договору банківського вкладу.

Відповідно до норм ст. 4 Закону України
«Про Національний банк України» та ст. 5
Закону України «Про банки і банківську
діяльність» Національний банк України
не відповідає за зобов'язаннями інших
банків.

Національний банк України не несе
відповідальність відповідно до Закону
України «Про захист прав споживачів»
за порушення прав позивача як
споживача фінансових послуг ПАТ
«Імексбанк», як зазначено вище, саме
ПАТ «Імексбанк» несе відповідальність
по зобов'язанням щодо рахунків його
клієнтів незалежно від
місцезнаходження філії, в якій був
укладений договір, отже позовні вимоги
у вказаній частині є безпідставними та
не підлягають задоволенню .

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, доведено та підтверджено
належними доказами правомірність
оскаржених дій (бездіяльності).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий Суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур