Справа № 341/2831/13-а 2а/341/151/13
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
№ 876/300/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Мікули О.І., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 22
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату пенсії, -

встановив:

31.10.2013 ОСОБА_1 звернулася в суд із
адміністративним позовом до УПФУ в
Галицькому районі Івано-Франківської
області в якому просила: визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у проведенні перерахунку
пенсії в частині не включення до
заробітку для обчислення пенсії сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексації заробітної плати;
зобов'язати УПФУ в Галицькому районі
Івано-Франківської області провести
такий перерахунок пенсії з 01.10.2003 та
виплачувати його в подальшому.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що з 01.10.2003
відповідачем їй призначено пенсію
службовця в органах місцевого
самоврядування згідно ст. 37 Закону
України «Про державну службу». Однак,
під час призначення пенсії, у заробіток
не враховано суми матеріальних допомог
на оздоровлення та індексацію
заробітної плати, у зв'язку з чим у
вересні 2014 вона звернулася з заявою про
проведення перерахунку пенсії. Проте,
відповідач листом від 24.09.2014 № 141/С-15 у
перерахунку пенсії відмовив,
посилаючись на те, що вказані вище
виплати не входять до складу
заробітної плати державного службовця.
Позивач вважає таку відмову
протиправною, оскільки відповідно до
ст. 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються усі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. Так як на вказані вище
виплати нараховувався та сплачувався
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, такі мали бути враховані
відповідачем у заробіток під час
обчислення пенсії.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 22.11.2013
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії відповідача та
зобов'язано його здійснити перерахунок
і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням
до заробітку для обчислення пенсії сум
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових за
період з 30.04.2013 та виплатити
недоплачену пенсію за цей період.
Позовні вимоги за період з 01.10.2003
залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Із цією постановою не погодився
відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому просить її
скасувати та залишити позовну заяву
без розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги
апелянт посилається на те, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань не є складовими заробітної
плати державного службовця у розмінні
ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну
службу», а тому відсутні підстави для
їх врахування до складу заробітної
плати при обчисленні пенсії. Також,
апелянт звертає увагу на те, що
порушення прав позивача відбулося у
жовтні 2003 року, під час призначення
пенсії, а суд першої інстанції позовні
вимоги повинен був залишити без
розгляду у повному обсязі.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, апеляційний розгляд справи
проведено в порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Суд першої інстанції, задовольняючи
адміністративний позов частково,
виходив з того, що позивач при
призначеній їй пенсії, у відповідності
до ст. 33 Закону України «Про державну
службу» та ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» мала право на
врахування до її заробітку сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, а тому позов підлягає
задоволенню у межах строку звернення
до адміністративного суду з 30.04.2013.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції погоджується частково, з
огляду на таке.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» від 16 грудня 1993 року №
3723-XII (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 3723-XII) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року № 108/95 ВР (далі - Закон
№ 108/95-ВР) встановлено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 5
листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №
1788-XII) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, правильним є висновок суду
першої інстанції про те, що матеріальні
допомоги на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування включається до складу
заробітної плати державного службовця,
враховується при обчисленні розміру
його пенсії, оскільки перевага має
надаватись не положенням законів
України «Про державну службу» та «Про
оплату праці», які щодо спірних
відносин є загальними, а спеціальним
нормам, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії, за наведених
обставин - стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постановах від
20.02.2012 року № 21-430а11 та від 28 травня 2013
року у справі № 21-97а13.

Однак, судом першої інстанції під час
вирішення цієї справи допущено неповне
з'ясування обставин справи, а висновки
суду першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи, з огляду
на таке.

Як вбачається із наявної у справі
довідки від 22.10.2013 № 937, ОСОБА_1 з 01.10.2013
Управлінням ПФ України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
призначено пенсію згідно Законів
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування».

18.09.2013 позивач звернулася до
відповідача з завою про врахування до
заробітної плати для обчислення пенсії
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань (а.с. 39).

За результатами розгляду цієї заяви
Управління ПФ України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
надало відповідь від 24.09.2013 № 141/С-15,
яким відмовлено у проведенні
перерахунку пенсії, з огляду на те, що
вказані виплати не входять до складу
заробітної плати державного службовця
(а.с. 6).

ОСОБА_1 не погодившись з цією відмовою,
звернулась до суду з розглядуваним
позовом до якого долучено довідку № 249
видану 17.10.2013 Медухівською сільською
радою Галицького району
Івано-Франківської області (а.с. 8).

Згідно цієї довідки, позивачу
виплачувалась тільки матеріальна
допомога на оздоровлення, а тому суд
першої інстанції безпідставно вказав
на те, що йому виплачувалась також
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Крім того, судом першої інстанції не
враховано того, що пунктом 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 (у
редакції чинній на час виникнення
спірних відносин) встановлено, що
розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на цій роботі.

Згідно п. 5 цього Порядку визначено, що
форма довідки про заробітну плату, що
подається для призначення
(перерахунку) пенсії державним
службовцям, затверджується правлінням
Пенсійного фонду України за
погодженням з Міністерством
соціальної політики.

Отже, з аналізу наведених вище положень
можна дійти висновку, що призначення
пенсії здійснюється Пенсійним органом
на підставі поданої особою, яка
звернулась за призначенням пенсії,
довідки про заробітну плату.

Однак, позивачем не надано доказів
того, що подана ним довідка про
заробітну плату на час звернення за
призначенням пенсії включала
матеріальну допомогу на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань.

Судом апеляційної інстанції з метою
з'ясування усіх обставин справи, у
відповідності до ст. 11, 69-71 КАС України
вжито заходи щодо офіційного
з'ясування обставин справи та
витребувано у відповідача копії
матеріалів пенсійної справи.

З вказаних вище матеріалів
встановлено, що позивачем під час
звернення за призначенням пенсії були
надані довідки про складові заробітної
плати, у яких зазначені відомості щодо
розмірів окладу, рангу, вислуги років,
премії, надбавки за особливий характер
роботи. Однак, ці довідки не містять
інформації про нарахування та виплату
позивачу під час проходження служби
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань.

Після призначення пенсії позивач
декілька разів звертався з заявами про
перерахунок пенсії до яких долучались
нові довідки про заробітну плату, однак
такі також не містили відомостей про
нарахування та виплату позивачу під
час проходження служби сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань.

Востаннє з заявою позивач звернулася
18.09.2013 у якій ставилось питання про
врахування до складу заробітної плати
для обчислення пенсії сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань
(а.с. 39). Однак, до цієї заяви не долучено
жодної довідки, про що свідчить
відсутність посилання у цій заяві на
наявність додатків.

Довідка на яку посилається ОСОБА_1, як
на підтвердження виплати їй
матеріальної допомоги на оздоровлення,
видана 17.10.2013, тобто вже після звернення
з заявою про проведення перерахунку
пенсії та отримання відмови, а тому
така не могла бути врахована Пенсійним
органом під час вирішення заяви від
18.09.2013.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
зобов'язання відповідача провести
перерахунок пенсії з 30.04.2013, оскільки
станом на цю дату у Пенсійного органу
була відсутня належна довідка про
виплачені позивачу суми матеріальної
допомоги.

Крім того, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що згідно з пунктом
1 постанови Кабінету Міністрів України
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року
№ 865 розмір виплат (крім посадових
окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією.

Як вбачається із матеріалів справи,
розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» позивачу за його
вибором обчислено за 24 календарних
місяці роботи. Однак, долучена
позивачем до матеріалів справи довідка
№ 249 від 17.10.2013 видана за 3 роки.

Разом з тим, вказана довідка не
відповідає установленій формі, яка на
час звернення позивача за перерахунком
була затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України від 14.02.2011 №
5-1.

Таким чином, вказана вище довідка не
може бути врахована під час вирішення
питання щодо перерахунку пенсії згідно
заяви позивача від 18.09.2013, а тому суд
першої інстанції безпідставно
зобов'язав відповідача провести
перерахунок пенсії з урахуванням сум
матеріальних допомог.

При цьому, суд апеляційної інстанції
враховує те, що відповідачем у
перерахунку пенсії відмовлено не у
зв'язку з неподанням належним чином
оформленої довідки, а у зв'язку з тим, що
на його думку, матеріальна допомога не
входить до складу заробітної плати
державного службовця. Проте, такі
висновки є помилковими, про що
зазначено вище, а тому дії відповідача
щодо відмови у проведенні перерахунку
пенсії слід визнати протиправними.

Разом з тим, неподання позивачем
довідки про заробітну плату у якій б
були враховані виплачені суми
матеріальної допомоги не можуть бути
безумовною підставою для відмовити у
перерахунку пенсії, з огляду на таке.

Питання щодо подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсії, регулюються
Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 № 22-1 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (у
редакції чинній на час звернення
позивача за перерахунком пенсії, далі -
Порядок № 22-1).

Пунктами 3, 5 вищезазначеного Порядку
передбачено, що заява про переведення з
одного виду пенсії на інший, про
перерахунок пенсії подається до
органу, що призначає пенсію, заявником
за місцем проживання (реєстрації). Днем
звернення за пенсією вважається день
приймання органом, що призначає пенсію,
заяви про призначення, перерахунок,
відновлення або переведення з одного
виду пенсії на інший.

У разі, якщо до заяви додані не всі
необхідні документи, орган, що
призначає пенсію, письмово повідомляє
заявника про те, які документи
необхідно подати додатково.

Орган, що призначає пенсію, відповідно
до пунктів 36, 37 Порядку надає:
роз'яснення особам з питань
призначення та виплати пенсій; у разі
необхідності - бланки документів;
допомогу, щодо одержання відсутніх
документів для призначення пенсії.
Особі або посадовій особі органом, що
призначає пенсію, видається розписка
із зазначенням дати приймання заяви, а
також переліку одержаних і відсутніх
документів, які необхідно подати в
трьохмісячний термін з дня прийняття
заяви.

При прийманні документів орган, що
призначає пенсію, відповідно до пункту
38 Порядку перевіряє правильність
оформлення заяви, відповідність
викладених у ній відомостей про особу
даним паспорта та документам про стаж;
здійснює попередню правову експертизу
змісту і належного оформлення
представлених документів; перевіряє
правильність копій відповідних
документів, фіксує й засвідчує
виявлені розходження.

Як вбачається з матеріалів справи,
отримавши звернення позивача про
перерахунок складових заробітної
плати для обчислення пенсії в
порушення наведених вище вимог, не
надав їй роз'яснень та допомоги в
отриманні відсутніх документів, а
відмовив у перерахунку пенсії
пославшись на відсутність для цього
законодавчих підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції з метою повного захисту прав
позивача, у відповідності до ст. 11 КАС
України вважає за необхідне вийти за
межі позовних вимог та зобов'язати
відповідача повторно розглянути заяву
позивача від 18.09.2013 та прийняти
відповідне мотивоване рішення, з
урахуванням висновків суду викладених
у цій постанові.

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
визначений ч. 2 ст. 99 КАС України
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду, який
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначає, що пенсія позивачу
виплачувалася кожного місяця, а тому
про недоотримання сум пенсії, він
повинен був дізнаватися кожного місяця
після її отримання.

Таким чином, позивач пропустила строк
звернення до суду, оскільки звернулася
з позовом лише 31.10.2013 та не надала
доказів того, що нею був пропущений
строк для звернення до суду з поважних
причин, тому, з огляду на наведене, суд
першої інстанції вірно залишив без
розгляду позовні вимог за період з
01.10.2003. Однак, суд першої інстанції не
вказав кінцеву дату періоду за який
позовні вимоги залишено без розгляду, а
тому враховуючи дату звернення
позивача до суду, ця дата має бути
29.04.2014.

Враховуючи те, постанова суду першої
інстанції прийнята з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, з невідповідністю
висновків суду обставинам справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України,
вважає за необхідне вийти за межі
доводів апеляційної скарги, оскаржену
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 195, 197, 198, 202, 203,
205, 207, 212, 254 КАС України, суд-

постановив:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області -
задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 22
листопада 2013 року у справі № 341/2831/13а
(2а/341/151/13) - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату пенсії, в частині позовних
вимог за період з 01.10.2003 по 29.04.2013
включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області щодо
відмови у проведенні перерахунку
пенсії ОСОБА_1, яка оформлена листом від
24.09.2013 за № 141/С-15.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області повторно
розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.09.2013
вхід. № 141/С-15 та прийняти за
результатами його розгляду відповідне
мотивоване рішення, з урахуванням
висновків суду викладених у цьому
рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів,
після набрання нею законної сили, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
О.І. Мікула

В.В. Ніколін