Справа № 2а-8519/11/2070
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/15460/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

секретар судового засідання
Іванов К.Ю.

за участю представників згідно журналу
судового засіданні від 04.12.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012

у справі № 2а-8519/11/2070

за позовом Приватного
підприємства „Кібела"

до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими

платниками податків у м.
Харкові

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Кібела"
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові
(правонаступник - Спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів) про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 16.05.2011.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011 в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2012 постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011 скасовано, прийняте нове рішення,
яким позовні вимоги задоволено,
скасоване податкове
повідомлення-рішення № від 16.05.2011.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
який просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанції при
вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, юридичної
оцінки обставин справи, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідачем проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
лютий 2011 року та складено акт №
1035/49-029/30035446 від 18.04.2011.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 16.05.2011,
яким позивачу донарахована сума
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість в розмірі 22145375, 60 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 16.1.3 п.16.1 ст.16, п. 203.1 ст. 203
ПК України, що призвело до неподання
податкової декларації по податку на
додану вартість за лютий 2011року; п. 184.7
ст.184 ПК України, занижено податок на
додану вартість в період, що
перевірявся за лютий 2011 року на
загальну суму 22145374, 60 грн.

Відповідачем зроблено висновок про
порушення позивачем п. 184.7 ст.184 ПК
України, станом на 18.04.2011 не надано
податкову декларацію по податку на
додану вартість, а також не надала
інформації стосовно залишків на дату
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість.

Реалізації запасів протягом січня
лютого 2011 року не відбулось і визначено
залишки товарно-матеріальних
цінностей на рівні 31.12.2010, що становить
110726873,00 грн.

За ініціативою податкового органу
17.02.2011 відносно позивача прийнято
рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
відповідно до пп. "ж" п. 184.1 ст. 184 ПК
України у зв'язку з внесенням до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
інформації про відсутність юридичної
особи за її місцезнаходженням, дата
анулювання свідоцтва з 17.02.2011.

Відповідно до пункту 184.1 статті 184
Податкового кодексу України
реєстрація платником податку на додану
вартість діє до дати її анулювання, яка
проводиться шляхом виключення особи з
реєстру платників податку на додану
вартість у відповідних випадках.

У разі анулювання реєстрації особи як
платника податку останнім звітним
(податковим) періодом є період, який
розпочинається від дня, що настає та
останнім днем попереднього
податкового періоду, та закінчується
днем анулювання реєстрації (пункт 184.6
статті 184 Кодексу).

Пунктом 184.2 статті 184 ПК України
визначено, що анулювання реєстрації на
підставі, визначеній у підпункті "а" п.
184.1 цієї статті, здійснюється за заявою
платника податку, а на підставах,
визначених у підпунктах "б" - "з" п. 184.1
цієї статті, може здійснюватися за
заявою платника податку або за
самостійним рішенням відповідного
органу державної податкової служби.

З заявою про анулювання його
реєстрації як платника податку позивач
не звертався до податкового органу, що
не заперечується відповідачем.

Крім того, відповідно до пункту 184.7
статті 184 Кодексу платник податку, у
разі анулювання його реєстрації як
платника податку на додану вартість,
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання по товарах/послугах,
необоротних активах, суми податку по
яких були включені до складу
податкового кредиту та які не були
використані в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, не пізніше дати анулювання
його реєстрації як платника податку.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції стосовно того,
що при анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість за
ініціативою податкового органу у
лютому 2011 року норми чинного на той час
законодавства не передбачали обов'язку
платника податку визнати умовне
постачання товарів, необоротних
активів та відобразити нараховані
податкові зобов'язання за такою
операцією в податковій декларації по
податку на додану вартість за
наслідками останнього звітного
періоду, який починається з першого дня
такого останнього звітного періоду та
закінчується днем анулювання
реєстрації.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012 у
справі № 2а-8519/11/2070 залишити без
задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Харкові залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012 у
справі № 2а-8519/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко