Справа № 825/3734/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/3734/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представників позивача -
Фесика І.А., Чередніченко О.М.,

представника відповідача -
Скепської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
"АІР-Принт" до Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24.11.2014 року звернувся з позовом
до Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Чернігівській
області і просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від
16.06.2014 № , № ; судові витрати
компенсувати за рахунок Державного
бюджету України. Свої вимоги мотивує
тим, що відповідачем неправомірно в
порушення вимог податкового
законодавства зроблено висновки про
відсутність реального здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Новабуд-Інвест». Позивач
наполягає на тому, що господарська
діяльність з цим суб'єктом
господарювання є реальною та створила
юридичні наслідки для всіх сторін
правочинів. Товарність господарських
операцій підтверджується складеними
між контрагентом та позивачем
первинними бухгалтерськими
документами, зокрема податковими
накладними, що відповідають за своїм
змістом та формою вимогами Податкового
кодексу України. Крім того, позивач
зазначає, що податкова накладна є
єдиною підставою для формування
суб'єктом господарювання - платником
податку на додану вартість податкового
кредиту з цього податку. Також, позивач
вважає, що Прилуцька ОДПІ не має права
робити висновки про порушення
платником податку вимог податкового
законодавства на підставі акту
перевірки контрагента позивача,
оскільки такі дії контролюючих органів
суперечать конституційному принципу
індивідуальної відповідальності та
практиці Європейського суду з прав
людини (наприклад, рішення у справі
«Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік,
заява №3991/03) та у справі «Бізнес Супорт
Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №
6689/03)).

Щодо донарахування податкових
зобов'язань у зв'язку з завищенням
списання фактичних витрат сировини та
матеріалів на виробництво позивач
пояснив, що станом на 2012 рік на
підприємстві діяло положення про
калькуляцію собівартості виробленої
продукції у відповідності до якого
витрати списувались на всю
номенклатуру випущеної продукції
порівну. В зв'язку з цим виникала
ситуація коли деякі товари продавались
нібито нижче собівартості. В той же час,
якщо взяти всі товари і розділити
витрати не порівну, а пропорційно до
вартості виробленої продукції, то
вийде, що розрахунок собівартості
вийде правильним. Однак, в 2013 році на
ТОВ «АІР-Принт» змінилось положення
про калькуляцію собівартості
продукції і відповідно до нього
витрати списуються не порівну, а
пропорційно і, як наслідок, за період 2013
року з боку перевіряючих органів до
розрахунків зауважень не було.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що
донарахування ТОВ "АІР-Принт" податку
на додану вартість відповідно до
податкового повідомлення-рішення від
16.06.2014 № на суму 1204315,15 грн. (802877,00
грн. - за основним платежем та 401438,50 грн.
- штрафні (фінансові) санкції) та
податку на прибуток (доходи) приватних
підприємств відповідно до податкового
повідомлення-рішення від 16.06.2014 №
на суму 1229455,50 грн. (819637,00 грн. - за
основним платежем та 409818,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції) є
протиправними, а податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив в їх задоволенні відмовити,
пояснив, що в ході перевірки посадовими
особами ТОВ «АІР-Принт» для перевірки
не були надані документи, що
підтверджували б реальність операцій з
придбання у ТОВ «Новабуд-Інвест» фарби,
плавки та праймерів, а саме:
сертифікати, посвідчення якості, акти
приймання продукції по кількості. Крім
того, у наданому на перевірку договорі
поставки від 02.08.2012 № 020812 не вказано
кількість, конкретну ціну товару, а
також місце, з якого покупець ТОВ
«АІР-Принт» має організувати вивіз
товару, не вказані строки передачі
товару. Перевіряючим було надано не
повний перелік товарно-транспортної
документації, на підставі якої
здійснювався облік, приймання,
передавання, перевезення, здавання
вантажу та взаємні розрахунки між
учасниками транспортного процесу.
Відповідач зазначив, що згідно баз
даних ДПС України по контрагенту
позивача ТОВ «Новабуд-Інвест»
встановлено стан платника - 9, тобто
направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням,
податковий розрахунок збору за першу
реєстрацію транспортного засобу
(судна), свідчить про відсутність
транспортних засобів у власності
підприємства, на підприємстві відсутні
власні основні фонди для ведення
господарської діяльності. Таким чином,
наведене свідчить про неможливість
реального здійснення ТОВ
«Новабуд-Інвест» та його
постачальниками операцій з постачання
предмету закупівлі з урахуванням часу,
місця знаходження майна та обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виконання договорів.
Відповідач наполягає на тому, що
фактичного здійснення господарської
операції не було, а тому надані на
перевірку документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.
Підставою для формування податкового
обліку платника податку являються
лише витрати, які є фактично здійснені
і підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції. Враховуючи зазначене,
Прилуцька ОДПІ просить відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
на підставі того, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
правомірними та відповідають вимогам
Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що на підставі направлень
від 23.04.2014 № 255, № 256. від 05.05.2014 №281
виданих Прилуцькою ОДПІ, згідно п.п.20.1.4
п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.77 Податкового
кодексу України, наказів Прилуцької
ОДПІ від 23.04.2014 № 330 та від 05.05.2014 № 360 та
відповідно до плану-графіка проведення
планових виїзних перевірок суб'єктів
господарювання, працівниками
податкової інспекції було проведено
планову виїзну перевірку з питань
дотримання вимог податкового,
валютного, іншого законодавства та
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування ТОВ «АІР-Принт»
(код СДРІІОУ 36264565) за період з 01.04.2011 по
31.12.2013.

Перевірку проведено з відома директора
ТОВ «АІР-Принт» та в присутності
головного бухгалтера в період з 23.04.2014
по 08.05.2014. Термін перевірки
продовжувався з 12.04.2014 по 23.05.2014 на
підставі наказу Прилуцької ОДПІ від
08.05.2014 № 371.

За результатами перевірки складено акт
від 30.05.2014 № 372/22-36264565 (Т.1 а.с.19-66).

Перевіркою встановлено порушення:

- п.44.1 ст.44, п.138.1, п.138.2., п. 138.8.,
п.п.138.1.1 п.138.1, п.п.138.8.1 п.138.8., п.138.10 ст.138
Податкового кодексу України в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток в періоді, що
перевірявся в сумі 819637,00 грн., в тому
числі за 3 квартал 2012 року в сумі 148786,00
грн., 4 квартал 2012 року в сумі 374871,00 грн.,
за 2013 рік в сумі 295980,00 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України встановлено заниження податку
на додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 802877877,00
грн., в т.ч. за серпень 2012 року в сумі 6566,00
грн., вересень 2012 року 128464,00 грн.,
жовтень 2012 року в сумі 26128,00 грн.,
листопад 2012 року 133855,00 грн., грудень 2012
року в сумі 188060,00 грн., лютий 2013 року в
сумі 69042,00 грн., березень 2013 року в сумі
11803,00 грн., квітень 2013 року в сумі 25589,00
грн., травень 2013 року в сумі 33835,00 грн.,
липень 2013 року в сумі 17216,00 грн., серпень
2013 року в сумі 41768,00 грн., вересень 2013
року в сумі 14978,00 грн., жовтень 2013 року в
сумі 16948,00 грн., листопад 2013 року в сумі
33800,00 грн., грудень 2013 року в сумі 54825,00
грн.;

- п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 та п. 177.8 ст. 177
Податкового кодексу України.
Донараховано податок на доходи
фізичних осіб в сумі 29244,90 грн.;

- п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу
України.

На підставі акту перевірки Прилуцькою
ОДПІ було винесено податкові
повідомлення-рішення від 16.06.2014:

№ , яким ТОВ «АІР-Принт»
донараховано податок на додану
вартість в сумі 1204315,50 грн. (802877,00 грн. -
за основним платежем та 401438,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції)

№ , яким донараховано податок на
прибуток (доходи) приватних
підприємств в сумі 1229455,50 грн. (819637,00 грн.
- за основним платежем та 409818,50 грн. -
штрафна (фінансові) санкції) (Т.1 а.с.17-18).

Встановлено, що між позивачем та ТОВ
«Новабуд-Інвест» було укладено договір
купівлі-продажу від 02.08.2012 № 020812 (Т.1
а.с.75).

Відповідно до умов даного договору ТОВ
«Новабуд-Інвест» («продавець») передає
у власність, а ТОВ «АІР-Принт»
(«покупець») відповідним чином приймає
та оплачує поліграфічні матеріали
(надалі «товар») у кількості,
асортименті та за цінами, вказаними у
видаткових накладних на товар, які є
невід'ємною частиною даного договору.

2.1 Товар відвантажується зі складу
продавця або доставляється продавцем
на підставі видаткової накладної
продавця, згідно письмового
замовлення, чи замовлення по телефону
або надісланого електронною поштою чи
факсом покупця.

2.2 Продавець і покупець зобов'язуються
надати один одному належно завірені
копії: свідоцтва про Державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності, свідоцтво платника
податку, довідку про внесення до
Державного реєстру підприємств.

2.3 Покупець зобов'язаний прийняти товар
по кількості та якості у відповідності
до чинного законодавства і передати
продавцю оформлені товаросупровідні
документи, які підтверджують факт
прийняття товару та виконання
обов'язку продавця передати товар.

2.4 Датою поставки товару вважається
дата, яка зазначена в накладних
продавця.

2.6 Перехід права власності на товар
відбувається з моменту прийняття
товару покупцем за кількістю та якістю.

3.1 Ціна товару формується в
національній валюті України та
вказується в кожній видатковій
накладній, що є невід'ємною частиною
даного договору.

4.1 Розрахунки за поставлений товар
здійснюються за попередньою оплатою
або за домовленістю сторін - з
відстрочкою платежу в межах 5 (п'ять)
календарних днів з моменту поставки
товару.

Отримання позивачем товару
підтверджується наступними
документами:

- рахунком фактурою: № СФ-00000171 від
07 серпня 2012 року, видатковою накладною
№ РН-000617 від 08 серпня 2012 року, наказом
про відрядження № 125 від 07 серпня 2012
року та подорожнім листом № 106 від 8
серпня 2012 року;

- рахунком фактурою: № СФ-00000190 від
31 серпня 2012 року, видатковою накладною
№ РН-000666 від 31 серпня 2012 року, наказом
про відрядження № 141 від 31 серпня 2012
року та подорожнім листом № 121 від 31
серпня 2012 року;

- рахунком фактурою: № СФ-00000227 від
27 вересня 2012 року, видатковою накладною
№ РН-000757 від 27 вересня 2012 року,
видатковою накладною № РН-000755 від 27
вересня 2012 року наказом про
відрядження № 159 від 27 вересня 2012 року
та подорожнім листом № 140 від 27вересня
2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000248 від
17 жовтня 2012 року, видатковою накладною
№ РН-000840 від 17 жовтня 2012 року, наказом
про відрядження № 173 від 17 жовтня 2012
року та подорожнім листом № 153 від
17жовтня 2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000254 від
24 жовтня 2012 року, видатковою накладною
№ РН-000863 від 25 жовтня 2012 року, наказом
про відрядження № 179 від 25 жовтня 2012
року та подорожнім листом № 157 від 25
жовтня 2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000262 від
2 листопада 2012 року, видатковою
накладною № РН-000886 від 2 листопада 2012
року, наказом про відрядження № 185 від 2
листопада 2012 року та подорожнім листом
№ 162 від 2 листопада 2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000273 від
16 листопада 2012 року, видатковою
накладною № РН-000926 від 16 листопада 2012
року, наказом про відрядження № 195 від 16
листопада 2012 року та подорожнім листом
№ 172 від 16 листопада 2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000275 від
21 листопада 2012 року, видатковою
накладною № РН-000954 від 21 листопада 2012
року, наказом про відрядження № 198 від 21
листопада 2012 року та подорожнім листом
№ 175 від 21 листопада 2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000306 від
21 грудня 2012 року, видатковою накладною
№ РН-001018 від 24 грудня 2012 року, наказом
про відрядження № 221 від 24 грудня 2012
року та подорожнім листом № 204 від 24
грудня 2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000310 від
25 грудня 2012 року, видатковою накладною
№ РН-001038 від 26 грудня 2012 року, наказом
про відрядження № 223 від 26 грудня 2012
року та подорожнім листом № 206 від 26
грудня 2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000312 від
26 грудня 2012 року, видатковою накладною
№ РН-001039 від 27 грудня 2012 року, наказом
про відрядження № 224 від 27 грудня 2012
року та подорожнім листом № 207 від 27
грудня 2012 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000024 від
06 лютого 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000075 від 06 лютого 2013 року,
видатковою накладною № РН-0000080 від 06
лютого 2013 року, наказом про відрядження
№ 221 від 24 грудня 2012 року та
товарно-транспортною накладною № 201
від 08 лютого 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000042 від
20 лютого 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000104 від 20 лютого 2013 року та
товарно-транспортною накладною № 226
від 21 лютого 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000045 від
26 лютого 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000118 від 26 лютого 2013 року та
товарно-транспортною накладною №б/н
від 26 лютого 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000049 від
28 лютого 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000128 від 28 лютого 2013 року та
товарно-транспортною накладною №б/н
від 28 лютого 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000061 від
21 березня 2013 року, видатковою закладною
№ РН-0000158 від 21 березня 2013 року та
товарно-транспортною накладною №124 від
21 березня 2013 року;

- видатковою накладною № РН-0000205
від 27 березня 2013 року та товарно-
транспортною накладною № 229 від 27
березня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000103 від
23 травня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000366 від 23 травня 2013 року та
товарно-транспортною накладною № 254
від 23 травня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000107 від
31 травня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000400 від 31 травня 2013 року та
товарно-транспортною накладною №268 від
31 травня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000152 від
16 липня 2013 року, видатковою накладною №
РН-0000522 від 16 липня 2013 року та
товарно-транспортною накладною № 289
від 17 липня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000171 від
09 серпня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000590 від 09 серпня 2013 року та
товарно-транспортною накладною №302 від
09 серпня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000169 від
09 серпня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000566 від 09 серпня 2013 року та
товарно-транспортною накладною №301 від
09 серпня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000206 від
30 серпня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000627 від 30 серпня 2013 року та
товарно-транспортною накладною №326 від
30 серпня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000215 від
25 вересня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000660 від 25 вересня 2013 року, наказом
про відрядження № 177 від 25 вересня 2013
року та подорожнім листом №159 від 25
вересня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000249 від
30 жовтня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000704 від 30 жовтня 2013 року та
товарно-транспортною накладною №374 від
30 жовтня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000298 від
29 листопада 2013 року, видатковою
накладною № РН-0000765 від 29 листопада 2013
року та товарно-транспортною накладною
№406 від 29 листопада 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000299 від
29 листопада 2013 року, видатковою
закладною № РН-0000766 від 29 листопада 2013
року та товарно-транспортною накладною
№407 від 29 листопада 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000366 від
19 грудня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000843 від 19 грудня 2013 року та
товарно-транспортною накладною №431 від
19 грудня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000365 від
19 грудня 2013 року, видатковою накладною
№ РН-0000842 від 19 грудня 2013 року;

- рахунком-фактурою № СФ-00000364 від 19
грудня 2013 року, видатковою накладною №
РН-0000841 від 19 грудня 2013 року та
товарно-транспортною накладною № 432
від 19 грудня 2013 року;

- рахунком-фактурою: № СФ-00000372 від
30 грудня 201року, видатковою
накладною № РН-0000856 від 30 грудня 2013
року;

- рахунком-фактурою № СФ-00000374 від 30
грудня 2013 року, видатковою накладною №
РН-0000857 від 30 грудня 2013 року;

- рахунком-фактурою № СФ-00000373 від 30
грудня 2013 року, видатковою накладною №
РН-000857 від 30 грудня 2013 року та
товарно-транспортною накладною № 448
від 30 грудня 2013 року (Т.1 а.с.166-250; Т.2
а.с.1-25).

Оплата за отриманий товар проводилась
в безготівковій формі, факт
перерахування коштів на рахунки
контрагента позивача підтверджуються
банківськими виписками (Т.2 а.с.26-72).

На суму податку на додану вартість ТОВ
«Новабуд-Інвест» було виписано ТОВ
«АІР-Принт» податкові накладні: № 154
від 08.08.2012 року; № 326 від 17.10.2012 року; № 352
від 24.10.2012 року; № 6 від 02.11.2012 року; № 38
від 16.11.2012 року; № 48 від 21.11.2012 року; № 32
від 24.12.2012 року; № 44 від 26.12.2012 року; № 48
від 26.12.2012 року; № 75 від 06.02.2013 року; № 75
від 06.02.2013 року; № 82 від 06.02.2013 року; № 115
від 26.02.2013 року; № 120 від 28.02.2013 року; № 28
від 21.03.2013 року; № 38 від 27.03.2013 року; № 182
від 23.05.2013 року; № 208 від 31.05.2013 року; № 338
від 16.07.2013 року; № 14 від 09.08.2013 року; № 13
від 09.08.2013 року; № 39 від 25.09.2013 року; № 38
від 30.10.2013 року; № 42 від 29.11.2013 року; № 41
від 29.11.2013 року; № 31 від 19.12.2013 року; № 30
від 19.12.2013 року; № 32 від 19.12.2013 року; № 72
від 30.12.2013 року; № 71 від 30.12.2013 року (Т.1
а.с.136-165).

З метою доставки придбаного товару, між
позивачем та ТОВ «ДАФ ТРАНС ЛТД» було
укладено договір з надання
автотранспортних послуг від 01.07.2013 № 3,
відповідно до умов якого перевізник
(ТОВ «ДАФ ТРАНС ЛТД») бере на себе
зобов'язання за обумовлену плату
здійснити для замовника (ТОВ
«АІР-Принт») послуги по прийняттю,
перевезенню, доставці і здачі вантажів
вантажоодержувачам замовника на
умовах даного договору. Перевізник має
право від власного імені залучати для
перевезення вантажів як власні, так і
сторонні автотранспортні засоби, котрі
є відповідальними перед перевізником
за виконання умов даного договору.

1.2 Під поняттям «вантаж» у даному
договорі сторони розуміють сукупну
кількість матеріальних цінностей, які
передаються перевізнику замовником
згідно з супроводжувальними
документами та товарно-транспортними
вкладними (далі ТТН), і призначений для
перевезення транспортом перевізника в
місце доставки.

1.3 Під поняттям «вантажовідправник»
сторони розуміють замовника (юридичну
чи фізичну особу), який відправляє
вантаж за призначенням та який
зазначений у ТТН як вантажовідправник.

1.4 Під поняттям «вантажоодержувач»
сторони розуміють юридичну чи фізичну
особу, для якої призначений вантаж яка
зазначена у ТТН та супроводжувальних
документах як вантажоодержувач.

2.1 Замовник подає заявку в усні або
письмовій формі перевізнику про
кількість вантажу та час завантаження,
не пізніше ніж за 6 годин.

2.4 Місце прийому вантажу - складські
приміщення замовника, якщо інше не
обумовлено у заявці. Водій-експедитор
представник перевізника - приймає
вантаж по кількості відвантажувальних
місць.

2.5 Факт прийому вантажу від замовника
підтверджується підписом водія на ТТН
та декларації.

2.8 Перевізник власними силами в
узгоджений з замовником термін
зобов'язаний доставити вантаж
вантажоодержувачу в місце, що указано в
ТТН та заявці на транспортування.

3.1 Оплата замовником за здійснені
послуги перевізника здійснюється на
підставі рахунку-фактури та акту
виконаних робіт протягом 7 (семи)
робочих днів з отримання повного
пакету документів.

3.3 Підтвердженням виконаних робіт є акт
виконаних робіт. Акт виконаних робіт
підписується сторонами. Замовник
зобов'язаний повернути один екземпляр
(Т.1 а.с.83).

На підтвердження виконання умов даного
договору позивачем були надані акти
надання послуг: № 37 від 30 серпня 2013
року; № 72 від 31 жовтня 2013 року; № 84 від 29
листопада 2013 року, № 142 від 31 грудня 2013
року (Т.1 а.с.130,132-135).

Проведення оплати підтверджується
банківськими виписками (Т.2 а.с.73-81).

Також, між позивачем та ПТП «Трамп»
було укладено договір перевезення
вантажу від 24.12.2012 № 1/Т (Т.1 а.с.84-85). Як
вбачається з даного договору, до
послуг, що надаються за даним
договором, належать послуги по
перевезенню вантажу та експедиторські
послуги.

1.2 В порядку та на умовах, визначених
цим договором, перевізник бере на себе
зобов'язання за рахунок відправника
здійснювати перевезення вантажів,
зазначених в замовленні (надалі
іменується «Вантаж») та в разі потреби
надавати пов'язані з цим
експедиторські послуги, а відправник
зобов'язується оплачувати надані
послуги.

1.4 Оформлений подорожній лист,
завірений перевізником, при
пред'явленні водієм, який виконує
обов'язки експедитора, є підставою для
одержання ним вантажу для перевезення
та покладення відповідальності за
схоронність такого вантажу на
перевізника.

4.1 Розрахунки між перевізником і
відправником здійснюються шляхом
переказу грошових коштів на поточний
рахунок перевізника згідно
виставлених рахунків-фактур.

5.1 Послуги по даному договору
передаються перевізником та
приймаються відправником по акту
приймання-передачі наданих послуг.

5.2 Акт приймання-передачі наданих
послуг підписується Сторонами на
протязі 5 (п'ять) діб.

ПТП «Трамп» здійснювало доставку
продукції, купленої ТОВ «AIP-Принт» в ТОВ
«Новабуд-Інвест» в період з лютого по
грудень 2013 року у зв'язку з чим були
складені акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг): № ОУ-0000004 від 28 лютого
2013 року; № ОУ-0000005 від 31 березня 2013 року;
№ ОУ-0000008 від 31 травня 2013 року; № ОУ-0000010
від 31 липня 2013 року; № ОУ-0000011 від 31
серпня 2013 року; № ОУ-0000014 від 30
листопада 2013 року (Т.1 а.с.126-131, 133).

Проведення оплати підтверджується
банківськими виписками (Т.2 а.с.73-81).

Судом з'ясовано, що позивач відповідно
до договору оренди господарського
приміщення від 02.04.2012 № 366, укладеного
між ТОВ «АІР-Принт» та фізичною особою
ОСОБА_5, має в тимчасовому користуванні
господарське приміщення загальною
площею 575,0 кв.м (п'ятсот сімдесят п'ять),
кв.м - для розміщення офісу, 550 (п'ятсот
п'ятдесят), кв.м для розміщення складу,
за адресою: Києво-Святошинський р-н,
АДРЕСА_1 (Т.2 а.с.82), куди і здійснювалась
поставка придбаних поліграфічних
матеріалів. Термін оренди даних
приміщень складає 36 (тридцять шість)
місяців з 02.04.2012 р. по 01.04.2015 р.

Згідно ст.. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту та включення
витрат понесених підприємством під час
здійснення господарських операцій до
складу валових витрат необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зокрема: документи, що підтверджують
факт отримання товару від іншої особи
та документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

Всі зазначені вище первинні
бухгалтерські документи оформлені у
відповідності до ст.. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 та
повністю відображають реальність
проведених господарських операцій між
ТОВ «АІР-Принт» та ТОВ
«Новабуд-Інвест».

Відповідно до п.п. 14.1.27 п 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п.138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Податкового кодексу.

Відповідно до п.п.138.1.1. п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та ішші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
п.138.2, п.138.11 ст.138, п.140.2-140.5 ст.140, ст.142,
ст.143 Податкового кодексу України.

Згідно із п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
не розподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.138.8 ст.138 Податкового кодексу
України собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Згідно п.п.138.8.1. п.138.8 ст.138 Податкового
кодексу України до складу прямих
матеріальних витрат включається
вартість сировини та основних
матеріалів, що утворюють основу
виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.п.138.8.2 п.138.8 ст.138
Податкового кодексу України до складу
прямих витрат на оплату праці
включаються заробітна плата та інші
виплати робітникам, зайнятим у
виробництві товарів (виконанні робіт,
наданні послуг), які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

При цьому згідно п.п.138.8.5 п.138.8 ст.138
Податкового кодексу України до складу
загальновиробничих витрат
включаються:

а) витрати на управління виробництвом
(оплата праці працівників апарату
управління цехами, дільницями
відповідно до законодавства тощо;
внески на соціальні заходи, визначені
статтею 143 цього розділу; медичне
страхування, страхування відповідно до
Закону України «Про недержавне
пенсійне забезпечення», страхування за
довгостроковими договорами
страхування життя в межах, визначених
абзацами другим і третім пункту 142.2
статті 142 цього Кодексу, працівників
апарату управління цехами, дільницями;
витрати на оплату службових відряджень
персоналу цехів, дільниць тощо);

б) амортизація основних засобів
загальновиробничого (цехового,
дільничного, лінійного) призначення;

в) амортизація нематеріальних активів
загальновиробничого (цехового,
дільничного, лінійного) призначення;

г) витрати на утримання, експлуатацію
та ремонт, страхування, оперативну
оренду основних засобів, інших
необоротних активів
загальновиробничого призначення;

ґ) витрати на вдосконалення технології
та організації виробництва (оплата
праці та внески на соціальні заходи,
визначені статтею 143 цього розділу,
працівників, зайнятих удосконаленням
технології та організації виробництва,
поліпшенням якості продукції,
підвищенням її надійності,
довговічності, інших експлуатаційних
характеристик у виробничому процесі;
витрати матеріалів, придбаних
комплектувальних виробів і
напівфабрикатів, оплата послуг
сторонніх організацій);

д) витрати на опалення, освітлення,
водопостачання, водовідведення та інші
послуги з утримання виробничих
приміщень;

е) витрати на обслуговування
виробничого процесу (оплата праці
загальновиробничого персоналу; внески
на соціальні заходи, визначені статтею
143 цього Кодексу; медичне страхування,
страхування відповідно до Закону
України «Про недержавне пенсійне
забезпечення» та страхування за
довгостроковими договорами
страхування життя в межах, визначених
абзацами другим і третім пункту 142.2
статті 142 цього Кодексу, робітників та
працівників апарату управління
виробництвом; витрати на здійснення
технологічного контролю за
виробничими процесами та якістю
продукції, робіт, послуг);

є) витрати на охорону праці, техніку
безпеки, понесені відповідно до
законодавства;

ж) суми витрат, пов'язаних із
підтвердженням відповідності
продукції, систем якості, систем
управління якістю, систем екологічного
управління, персоналу, встановленим
вимогам відповідно до Закону України
"Про підтвердження відповідності";

з) суми витрат, пов'язаних з
розвідкою/дорозвідкою та
облаштуванням нафтових та газових
родовищ (за винятком витрат на
спорудження будь-яких свердловин, що
використовуються для розробки
нафтових та газових родовищ, понесених
з моменту зарахування таких свердловин
до експлуатаційного фонду, а також
інших витрат, пов'язаних з
придбанням/виготовленням основних
засобів, які підлягають амортизації
згідно із статтею 148 цього Кодексу);

и) інші загальновиробничі витрати
(внутрішньозаводське переміщення
матеріалів, деталей, напівфабрикатів,
інструментів із складів до цехів і
готової продукції на склади); нестачі
незавершеного виробництва, нестачі і
втрати від псування матеріальних
цінностей у цехах у межах норм
природного убутку згідно із
затвердженими центральними органами
виконавчої влади та погодженими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
нормативами.

Згідно ст. п.п. 139.1.1 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування платником податку, що
приймають участь у визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств допускається за умови
підтвердження відповідних сум
належним чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами, а також
використання отриманих за договором
товарів у власній господарській
діяльності. Прилуцькою ОДПІ не надано
суду доказів того, що ТОВ «АІР-Принт» не
було використано у власній діяльності
товар, поставку якого підтверджено
зазначеними вище первинними
бухгалтерським документами.

Також, згідно до акту документальної
перевірки вбачається, що ТОВ
«АІР-Принт» здійснювало в 2012 році
збиткову діяльність, тому частину
задекларованих витрат було визнано
витратами негосподарської діяльності
та виключено зі складу собівартості
реалізованої продукції в сумі 1387051,40
грн. та донараховано податкове
зобов'язання з ПДВ в сумі 277409,00 грн.

Однак, дані висновки не відповідають
дійсності, так як відповідно до наданої
суду декларації з податку на прибуток
за 2012 рік від 11.02.2013, поданої до
Прилуцької ОДПІ позивачем
задекларовано доходи, які враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування
зазначеного періоду в сумі 13746673,00 грн.,
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
склали 13376378,00 грн. та об'єкт
оподаткування від усіх видів
діяльності склав 370295,00 грн. Крім того, в
декларації підприємством було
задекларовано фінансові витрати
(сплачені відсотки по кредитам банків)
в сумі 229102,00 грн., які не відносяться до
прямої виробничої діяльності
підприємства. Тому, згідно поданої
декларації з податку на прибуток
підприємств за 2012 рік, прибуток від
прямої виробничої діяльності склав
599397,00 грн. За наслідками діяльності в 2012
році підприємством було сплачено 77762,00
грн. податку на прибуток. Тобто
вбачається, що підприємство не вело
збиткову діяльність (Т.1 а.с.115-125).

Позивач пояснив, що станом на 2012 рік на
підприємстві діяло положення про
калькуляцію собівартості виробленої
продукції у відповідності до якого
витрати списувались на всю
номенклатуру випущеної продукції
порівну (Т.1 а.с.76-88). У 2013 році на ТОВ
«АІР-Принт» було змінено положення про
калькуляцію собівартості продукції.
Відповідно до якого, витрати на
підприємстві почали списувати не
порівну, а пропорційно (Т.1 а.с.89-113).

Таким чином, в 2012 році в зв'язку з рівним
розподіленням витрат на виготовлення
різних по вартості товарів, частина з
них коштувала нижче собівартості,
однак у випадку пропорційного
розподілення витрат, собівартість
продукції відповідала дійсності.
Тобто, суд не вбачає збитковості
діяльності ТОВ «АІР-Принт», а тому всі
витрати підприємства задекларовані
позивачем в 2012 році, що визначають
собівартість продукції позивача,
приймають участь у визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток.

Аналізуючи надані положення про
облікову політику та організацію
бухгалтерського обліку, податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємства, суд вважає, що висновки,
викладені в акті перевірки, не
відповідають дійсним обставинам
справи, у зв'язку з чим донарахування
позивачу податку на прибуток (доходи)
приватних підприємств в сумі 1229450,00 грн.
(819637,00 грн. - за основним платежем та
409818,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції)
відповідно до податкового
повідомлення-рішення від 16.06.2014 №
є протиправним, а вищевказане
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу податковий кредит
- сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Згідно із п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається, виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України); ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Податковий кодекс України
визначає податкові накладні. В
судовому засіданні було встановлено
наявність таких податкових накладних,
які не мають дефектів форми та змісту і
відповідають вимогам Податкового
кодексу України, виписані платниками
податку на додану вартість,
зареєстрованими належним чином, тому у
позивача були законні підстави для
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено,
що Прилуцька ОДПІ зробила висновки про
відсутність здійснення реальної
господарської операції між позивачем
та його контрагентами на підставі бази
даних ДПС України по ТОВ
«Новабуд-Інвест», якою встановлено
стан платника - 9 відсутність за
місцезнаходженням. Окрім того,
податковий розрахунок збору за першу
реєстрацію транспортного засобу
(судна), свідчить про відсутність
транспортних засобів у власності
підприємства. На думку податкової
інспекції, наведене свідчить про
неможливість реального здійснення ТОВ
«Новабуд-Інвест» та його
постачальниками операцій з постачання
предмету закупівлі з урахуванням, часу,
місця знаходження майна та обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виконання цих
договорів.

В ході перевірки посадовими особами
ТОВ «АІР-Принт» для перевірки не були
надані документи, що підтверджували б
реальність операцій з придбання у ТОВ
«Новабуд-Інвест» фарби, плавки та
праймерів, а саме: сертифікати,
посвідчення якості, акти приймання
продукції по кількості. Крім того, у
наданому на перевірку договорі
поставки від 02.08.2012 № 020812 не вказано
кількість, конкретну ціну товару, а
також місце з якого покупець ТОВ
«АІР-Принт» має організувати вивіз
товару, не вказані строки передачі
товару. Перевіряючим було надано не
повний перелік товарно-транспортної
документації, на підставі якої
здійснювався облік, приймання,
передавання, перевезення, здавання
вантажу та взаємні розрахунки між
учасниками транспортного процесу.

Таким чином, Прилуцька ОДПІ вважає, що
фактичного здійснення господарської
операції не було, а тому надані на
перевірку документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку.

Суд вважає, що висновки Прилуцької ОДПІ
про відсутність реального здійснення
господарських відносин між позивачем
та ТОВ «Новабуд-Інвест» є
безпідставними, оскільки позивач не
може нести відповідальності за дії
своїх контрагентів. В ході судового
засідання судом було досліджено,
надані позивачем первинні
бухгалтерські документи, які не мають
дефектів форми та змісту і повністю
відображають проведені господарські
операції та свідчать про їх реальність
та створення юридичних наслідків для
сторін правочину. Сторонами було
дотримано зобов'язання встановлених
договором: контрагентом продано
поліграфічні матеріали, а позивачем
отримано їх та здійснено оплату. На
суму податкових зобов'язань з ПДВ ТОВ
«Новабуд-Інвест» виписано податкові
накладні, які є підставою для
формування податкового кредиту
позивача. Таким чином позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість.

Крім того, згідно з рішенням
Європейського суду з прав людини від
22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у
разі якщо національні органи за
відсутності будь-яких вказівок на
безпосередню участь фізичної або
юридичної особи у зловживанні,
пов'язаним зі сплатою ПДВ, який
нараховується у ланцюгу поставок, або
будь-яких вказівок на обізнаність про
таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, а
відповідачем не доказана
правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні
було встановлено дотримання позивачем
вимог Податкового кодексу України, а
Прилуцькою ОДПІ не доведено
правомірність своїх дій, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
16.06.2014: № та № , підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області № , № від 16.06.2014
року.

Стягнути з Державного бюджету України
487 грн. 20 коп. судових витрат на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АІР-Принт".

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур