Справа № 824/2053/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2053/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

17 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю секретаря судового
засідання: Марцісь Ю.А.

за участю:

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Заставнівського районного
центру зайнятості до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В :

Заставнівський РЦЗ звернувся до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з
отриманої допомоги по безробіттю.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
ОСОБА_2, перебуваючи на обліку в
Заставнівському РЦЗ, одночасно мав
трудові відносини з Державним
професійно технічним навчальним
закладом Чернівецький професійний
ліцей автомобільного сервісу, та був
прийнятий на роботу з 03.05.2012 р. Оскільки
в цей час він отримував допомогу по
безробіттю, просили стягнути її як
безпідставно отриману.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 05.08.2014 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 05.12.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні відповідач
(апелянт) апеляційну скаргу підтримав у
повному обсязі за обставин, викладених
у ній, просив постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від
05.08.2014 року скасувати, дав пояснення,
аналогічні доводам, викладеним в
апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
своєчасно та належним чином. Про
причини неявки в судове засідання не
повідомив, клопотань про відкладення
розгляду справи не направляв.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 28.04.2012 року
відповідач звернувся до
Заставнівського районного центру
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні. В заяві про надання
статусу безробітного від 07.05.2012 р.,
зокрема, зазначив, що в даний час він не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує (а.с.6).

Відповідно до акту розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення №23
від 28.01.2014 року виявлено, що позивач
ОСОБА_2 під час перебування на обліку в
Заставнівському районному центрі
зайнятості перебував у трудових
відносинах з Державним професійно
технічним навчальним закладом
Чернівецький професійний ліцей
автомобільного сервісу, та був
прийнятий на роботу з 03.05.2012 р. згідно
наказу №49-к від 03.05.2012 р., а звільнений з
31.05.2012 р. згідно наказу №66/1п від 31.05.2012 р.

Також надіслано запит до Управління
освіти, сім'ї, молоді та спорту
Сторожинецької районної державної
адміністрації про перебування в
трудових відносинах з позивачем. На
запит отримано відповідь, згідно якої
відповідача прийнято на посаду вчителя
фізичного виховання
Нижньопетровецької ЗОШ І-ІІІ ступенів
№1 з 04.09.2012 р., наказ 399к від 04.09.2012 р.

Судом першої інстанції досліджені
витяги із наказів, прийнятих
Заставнівським РЦЗ відносно ОСОБА_2,
додаток до персональної картки про
прийняті рішення щодо нарахувань та
платежів по ньому ж (а.с.7-10).

За результатами розслідування
страхового випадку складено акт №20
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення, в якому зазначено, що
відповідач під час перебування на
обліку в центрі зайнятості перебував у
трудових відносинах з Управлінням
освіти, сім'ї, молоді та спорту
Сторожинецької районної державної
адміністрації з 04.09.2012 р., наказ №399к від
04.09.2012 р. (а.с.12-22).

Відповідачу направлялись претензії
від 15.04.2014 р. на суму 7557,13 грн. та 941,37 грн.,
якими було запропоновано сплатити суму
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю (а.с.25,26). На час звернення до
суду та розгляду справи відповідачем
заборгованість погашена не була.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» від 01.03.1991 року
№803-ХІІ (далі - Закон №803-ХІІ) (чинного на
момент виникнення правовідносин),
відповідачу 07.05.2012 р. року було надано
статус безробітного та призначено
виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 2 Закону №803-ХІІ
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ (далі -
Закон №1533-ІІІ) застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Частина 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ
передбачає, що сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, сума матеріального
забезпечення в розмірі 8498,50 грн.,
виплачена за час перебування на обліку
у Заставнівському районному центрі
зайнятості в періоди з 05.05.2012 р. по 03.09.2012
р. - 7557,13 грн. та з 04.09.2012 р. по 21.09.2012 р. -
941,37 грн. підлягає стягненню з
відповідача.

В судовому засіданні відповідач не
заперечував, що вимоги (претензії) від
Заставнівського РЦЗ він дійсно
отримував, і не оскаржував. Посилання
ОСОБА_2 на протиправність наказів про
прийняття його на роботу після надання
статусу безробітного, колегія суддів
також відхиляє як недоведені.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 05
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
22 грудня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.