Справа № 806/4349/14
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" грудня 2014 р.
Справа № 806/4349/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участюпредставників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Овруцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "10"
листопада 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Овруцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
визнання протиправною відмову у
наданні пільги ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Овруцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
25.06.2014 р. №113-21 та №114-21 та визнати
протиправною відмову Овруцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області у
наданні їй пільги, передбаченої п.11 ч.1
ст. 7 Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в Україні"
щодо плати за землю. Оскаржуваними
податковими повідомленнями-рішеннями
визначено суму податкового
зобов'язання з земельного податку з
фізичних осіб за земельні ділянки на
суму 62882,36 грн. та на суму 15578,00 грн.
Позивач вказує, що оскільки вона є
ветераном праці, то на підставі п.11 ч.1
ст. 7 Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні", ветеранам праці надається
пільга у вигляді звільнення від плати
за землю.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10.11.2014 року
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 25.06.2014 р. №113-21
та №114-21. Визнано протиправною відмову
Овруцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області у наданні ОСОБА_3 пільги,
передбаченої п.11 ч.1 ст. 7 Закону України
"Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні" щодо
плати за землю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні позову. Апеляційна скарга
обґрунтована тим, що за цільовим
призначенням належні позивачу
земельні ділянки призначені для
комерційного використання, а ст. 281
Податкового кодексу України не
передбачено звільнення від плати за
землю ветеранів праці та не
передбачено звільнення від плати за
землю комерційного призначення.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи та вимоги
апеляційної скарги підтримав. Просив
задовольнити.

Представники позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували.
Просили відмовити в задоволенні.
Вважають рішення суду законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину належать земельні
ділянки, розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, призначені для комерційного
використання, а саме: земельна ділянка
площею 3,4287 га та земельна ділянка
площею 0,8494 га, які раніше на праві
приватної власності належали її
покійному чоловіку ОСОБА_4 (а.с. 10-15).

Згідно копії свідоцтва про право на
спадщину нормативна грошова оцінка
земельної ділянки площею 3,4287 га
становить 4716176,85 грн., а ділянки площею
0,8494 га - 1168349,70 грн.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1
ОСОБА_3 є ветераном праці та має пільги
встановлені законодавством України
для ветеранів праці (а.с. 16).

25.05.2014 року Овруцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на виконання
пункту 286.5 статті 286 Податкового
кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року
(із змінами та доповненнями) згідно з
пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ОСОБА_3 було визначено
суму податкового зобов'язання з
земельного податку з фізичних осіб за
земельні ділянки та винесено податкові
повідомлення-рішення № 113-21 на суму
62882,36 грн. та № 114-21 на суму 15578,00 грн. про
сплату земельного податку з фізичних
осіб (а.с. 7, 8).

Статтею 206 Земельного кодексу України
встановлено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Відповідно до статті 269 Податкового
кодексу України (далі ПК України),
платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв), землекористувачі. Статтею 270 ПК
України визначені об'єкти
оподаткування, якими є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, земельні частки (паї),
які перебувають у власності.

Ставка податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено, встановлюється у розмірі 1
відсотка від їх нормативної грошової
оцінки, за винятком земельних ділянок,
зазначених у статтях 272, 273, 276 і 278 цього
Кодексу. Базою оподаткування є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом.
(ст.271, 274 ПК України).

Зокрема, згідно пп. 281.1.1.- 281.1.5. п. 281.1. ст.
281 ПК України, від сплати податку
звільняються:

- інваліди першої і другої групи;

- фізичні особи, які виховують трьох і
більше дітей віком до 18 років;

- пенсіонери (за віком);

- ветерани війни та особи, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту";

- фізичні особи, визнані законом
особами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 281.2. статті 281 ПК України
встановлено, що звільнення від сплати
податку за земельні ділянки,
передбачене для відповідної категорії
фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті,
поширюється на одну земельну ділянку
за кожним видом використання у межах
граничних норм:

281.2.1. для ведення особистого
селянського господарства - у розмірі не
більш як 2 гектари;

281.2.2. для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка):
у селах - не більш як 0,25 гектара, в
селищах - не більш як 0,15 гектара, в
містах - не більш як 0,10 гектара;

281.2.3. для індивідуального дачного
будівництва - не більш як 0,10 гектара;

281.2.4. для будівництва індивідуальних
гаражів - не більш як 0,01 гектара;

281.2.5. для ведення садівництва - не більш
як 0,12 гектара.

Статтею 7 Закону України "Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні" від 16 грудня 1993 року № 3721-XII
(далі по тексту Закон № 3721-XII)
передбачено, що ветеранам праці
надаються пільги, зокрема (п. 11)
звільнення від плати за землю та сплати
земельного податку. З посиланням на цю
норму позивач стверджує про наявність
у нього зазначеної пільги незалежно
від площі земельної ділянки, від дня
набуття права користування земельною
ділянкою.

Постановляючи оскаржувану постанов,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що Законом № 3721-XII будь-яких
обмежень у застосуванні вказаної
пільги у залежності від розмірів
земельних ділянок чи їх цільового
призначення не встановлено, у тому
числі, не встановлено обмежень
стосовно земельних ділянок
призначених для комерційного
використання.

Проте, колегія суддів з таким висновком
суду першої інстанції не погоджується
і зазначає наступне.

Даний спір виник, у першу чергу,
внаслідок різного вирішення сторонами
колізії між нормами Податкового
кодексу України та Законом України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні».

Пунктом 1.1. ст. 1 ПК України встановлено,
що Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Статтею 5 ПК України врегульовані
співвідношення податкового
законодавства з іншими законодавчими
актами.

Зазначеною статтею визначено, що
поняття, правила та положення,
установлені цим Кодексом та законами з
питань митної справи, застосовуються
виключно для регулювання відносин,
передбачених ст. 1 цього Кодексу.

У разі якщо поняття, терміни, правила та
положення інших актів суперечать
поняттям, термінам, правилам та
положенням цього Кодексу, для
регулювання відносин оподаткування
застосовуються поняття, терміни,
правила та положення цього Кодексу.

Інші терміни, що застосовуються у цьому
Кодексі і не визначені ним,
використовуються у значенні,
встановленому іншими законами.

Закони України мають однакову юридичну
силу. Верховна Рада України здійснює
свої повноваження відповідно до ст. 85
Конституції України, в тому числі
приймає закони, які є актами єдиного
органу законодавчої влади. Конституція
України не передбачає пріоритетності
застосування того чи іншого закону, в
тому числі залежно від предмета
правового регулювання. Відсутній також
закон України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

У мотивувальній частині рішення від 3
жовтня 1997 року №4-зп (справа №18/183-97)
Конституційний суд України зазначив,
що конкретна сфера суспільних відносин
не може бути водночас врегульована
однопредметними нормативними
правовими актами однакової сили, які за
змістом суперечать один одному.
Звичайною є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше.

Податковий Кодекс України був
прийнятий 2 грудня 2010 року та введений в
дію з 1 січня 2011 року. Саме ПК України є
спеціальним законодавчим актом, який
регулює відносини у сфері
оподаткування, які виникли з 01.01.2011р.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи позивача про неможливість
звуження прав позивача за приписами
Конституції України та Закону України
«Про державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії». Наведені
вище обмеження пільг, зокрема,
ветеранів праці встановлені
Податковим Кодексом України і ці
правові норми не визнані
неконституційними, а тому підлягають
застосуванню на всій території
України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
земельні ділянки, які належать
позивачу на праві власності належать
до земель комерційного призначення,
від сплати земельного податку за які
не звільнені навіть категорії осіб,
перелічені п. 281.1. ст. 281 ПК України.
Також на земельних ділянках, які
належать позивачу по АДРЕСА_2
знаходиться ТОВ "Спарта Групп" та ТОВ
"Виробничо- комерційна фірма "Нобліс" ,
що підтверджується довідками
Овруцької ОДПІ (а.с. 30, 34).

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
наявність у ОСОБА_3 статусу ветерана
праці не звільняє її від сплати податку
на землю комерційного призначення, а
тому податкові повідомлення - рішення
Овруцької ОДПІ винесені у
відповідності до чинного
законодавства та скасуванню не
підлягають.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Овруцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
задовольнити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "10"
листопада 2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "24" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Овруцька
об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Житомирській області вул.
Сабурова,1/20, м.Овруч, Овруцький район,
Житомирська область,11102

- ,