Справа № 2а-4261/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
Справа №
141799/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.,

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України
Снятинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Снятинського районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В
И Л А :

Сторона позивача. звернулася 28.07.2011
року в суд з адміністративним позовом
до управління Пенсійного фонду України
в Косівському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
перерахунок пенсії відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідом 2-ї групи та перебуває на
обліку у відповідача. Відповідно до
чинного законодавства їй повинна
виплачуватись пенсія в розмірі не
нижчому 8 мінімальних пенсій за віком
та щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
а також доплата до пенсії за
проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати.
Крім того вона є дитиною війни, а тому
має право на підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
Однак, при звернені до відповідача з
заявою про перерахунок суми виплати, їй
було відмовлено, а тому вважає такі дії
управління Пенсійного фонду України
Снятинському районі
Івано-Франківської області
неправомірними.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправними дії відповідача.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
державної пенсії в розмірі 8-ми
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 75% від мінімальної
пенсії за віком за період з 14.03.2011 року
до 23.07.2011 року у відповідності до ст. ст.
50, 54, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щомісячну надбавку до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 28.01.2011 року до 23.07.2011
року з урахуванням проведених виплат,
та доплату до пенсії за проживання у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 28.01.2011 року до
14.03.2011 року.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі Івано -
Франківської області подало
апеляційну скаргу з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що встановлений ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій, в тому числі
пенсій, призначених згідно із Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Вказує що при розрахунку пенсії також
потрібно керуватися постановою
Кабінету Міністрів України від 16.07.2008
року № 654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян».

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є постраждалою від
Чорнобильської катастрофи, проживає в
населеному пункті, який відповідно до
Постанови КМ України №106 від 23.07.1991 року
віднесений до зони посиленого
радіоекологічного контролю. З 14.03.2011
року являється інвалідом ІІ групи,
захворювання пов'язане з наслідками
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, що підтверджується наявною
у матеріалах справи копією
посвідчення. Крім того, вона
відноситься до соціальної групи «діти
війни».

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, які є інвалідами ІІ
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів IІ
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

За таких обставин колегія суддів
приходить до переконання, що позивач
має право на призначення пенсії в
розмірі, не нижчому 8 мінімальних
пенсій за віком, та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті
19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини
четвертої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
колегія суддів дійшла висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу
застосуванню підлягають частина перша
статті 50 та частина четверта статті 54
Закону України «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян», яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що положення
частини третьої статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не
слід брати до уваги, оскільки наявність
такої норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка носить
імперативний характер, на переконання
колегії суддів свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення такого мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.
Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у проведенні
такого перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом є протиправною.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи з
14.03.2011 року, захворювання якої пов'язане
з наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії, то задоволенню
підлягають позовні вимоги на одержання
пенсії для інвалідів саме з цієї дати.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до переконання про
правомірність позовних вимог ОСОБА_1 у
частині зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок пенсії згідно із вимогами
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 14.03.2011 року до
23.07.2011 року.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територія
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Дія положення ст. 39 даного Закону була
зупинена Законом України від 19 грудня
2006 року «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» і визначено, що громадянам,
які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року
внесення таких змін до Закону визнано
неконституційними, оскільки «не можуть
вноситися зміни, зупинятися дія чинних
законів України, а також
встановлюватися інше (додаткове)
правове регулювання відносин, що є
предметом інших законів України».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог позивача
про здійснення перерахунку та виплати
доплати до пенсії за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати за період з 28.01.2011 року
до 14.03.2011 року.

Крім того, позивач є дитиною війни, а
тому відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
має право на щомісячну надбавку до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року по справі № 2а-4261/2011
залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга