Справа № 1423/992/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

24 грудня 2014 року м.
Київ К/800/19190/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

секретаря судового засідання: Носенко
Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Миколаївської
міської ради, виконавчого комітету
Миколаївської міської ради, ОСОБА_5 про
часткове визнання незаконним рішення,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року, -

в с т а н о в и в:

05.08.2008 ОСОБА_4 звернувся до суду з
вказаним позовом, у якому просив
визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради № 712 від 15.04.1969 «Про відвід
Миколаївському міжколгоспному
проектному інституту «Сільпроект»
земельної ділянки під будівництво
будівлі інституту по вулиці Свердлова
на розі з вулицею Артилерійською» в
частині залишення у користуванні
ОСОБА_6 650 м2 земельної ділянки.

Постановою Центрального районного
суду міста Миколаєва від 20 вересня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано, адміністративний
позов залишено без розгляду з підстав
пропуску без поважних причин строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого статтею 99 КАС України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та ухвалити нове
судове рішення про задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що предметом спору у
справі є рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 712 від
15.04.1969 «Про відвід Миколаївському
міжколгоспному проектному інституту
«Сільпроект» земельної ділянки під
будівництво будівлі інституту по
вулиці Свердлова на розі з вулицею
Артилерійською» в частині залишення у
користуванні ОСОБА_6 земельної ділянки
розміром 650 м2.

До суду з цим позовом ОСОБА_4 звернувся
05.08.2008. Клопотання про поновлення
строку звернення до суду відсутнє.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України, у редакції на час спірних
правовідносин, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Залишаючи адміністративний позов без
розгляду, суд апеляційної інстанції
виходив з вимог частини 1 статті 100 КАС
України, згідно з якою
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Судом вказано, що про існування
спірного рішення міської ради позивач
дізнався у 2006 році, а тому пропущено
строк звернення до суду з цим позовом
без поважних причин.

При цьому, такий висновок ґрунтується
на приписах частини 1 статті 100 та
пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України
у редакції Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих положень адміністративного
судочинства» № 4054-VI від 17.11.2011.

У Рішенні Конституційного Суду України
№ 1-рп/99 від 09.02.1999 у справі за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) зазначено, що дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Таким чином, дія Закону № 4054-VI від
17.11.2011, яким внесені зміни у статті 100 та
155 КАС України, не може поширюватись на
правовідносини, що існували або
виникли до набрання ним чинності, а
отже питання про дотримання строку
звернення до суду з позовом повинно
вирішуватись на підставі
нормативно-правового акту, чинного на
час звернення позивача до суду.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України, у редакції на час звернення
ОСОБА_4 до суду з цим позовом,
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно з поясненнями у судовому
засіданні представників Миколаївської
міської ради та виконавчого комітету
Миколаївської міської ради,
викладеними у постанові Центрального
районного суду міста Миколаєва від
20.09.2012, ними зазначено про сплив
встановленого законом строку
звернення з цим позовом для оскарження
спірного рішення.

У пункті 14 постанови № 2 від 06.03.2008
Пленум Вищого адміністративного суду
України роз'яснив судам, що у разі
відсутності підстав для визнання
поважною причини пропуску строку
звернення до суду та встановлення
факту порушення права суд відмовляє в
його захисті саме з підстав пропуску
строку. При цьому такий висновок суду
повинен міститися в постанові,
прийнятій за результатами розгляду
справи.

Наведені обставини не були враховані
судом апеляційної інстанції, який
прийняв не обґрунтоване рішення про
залишення позову без розгляду з
підстав пропуску без поважних причин
строку звернення до адміністративного
суду, встановленого статтею 99 КАС
України.

Вимога касаційної скарги про
скасування постанови суду першої
інстанції не може бути задоволена,
оскільки вона вже скасована
апеляційним судом і не була предметом
апеляційного перегляду по суті
позовних вимог, оскільки
адміністративний позов залишено без
розгляду з підстав пропуску без
поважних причин строку звернення до
суду.

Згідно з частиною 1 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року - скасувати.

Справу направити для продовження
розгляду до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: