Справа № 826/3485/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ
К/800/52633/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної служби
геології та надр України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 травня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2014 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Бушівський кар'єр" до Державної служби
геології та надр України про
скасування наказу,

установив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бушівський кар'єр"
звернулося з позовом до Державної
служби геології та надр України про
скасування наказу відповідача № 62 «Про
скасування наказу Держгеонадр України
від 06 листопада 2012 року № 543 «Про
надання спеціальних дозволів на
користування надрами» та зобов'язання
відповідача видати ТОВ «Бушівський
кар'єр» спеціальний дозвіл на
користування надрами.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 травня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2014 року, позов задоволено частково:
скасовано наказ Державної служби
геології та надр України від 26
лютого 2014 року № 62 «Про скасування
наказу Держгеонадр України від 06
листопада 2012 року № 543 «Про надання
спеціальних дозволів на користування
надрами» в частині надання
ТОВ «Бушівський кар'єр» спеціального
дозволу на користування надрами з
метою видобування гранітів
Бушівського родовища»; в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями в
частині задоволення позову, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просив
їх скасувати та прийняти нове рішення
про відмову в задоволенні позову
повністю.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги в межах ч. 2 ст.
220 КАС України, матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що 17 жовтня 2012 року
позивачем направлено до Державної
служби геології та надр України пакет
документів для отримання дозволу на
видобування надр у Бушівському
родовищі гранітів Київській області.

Листом Державної служби геології та
надр України від 19 грудня 2012 року
позивача повідомлено, що відповідно до
протоколу Комісії з питань
надрокористування № 21/2 від
01 листопада 2012 року, наказу Державної
служби геології та надр України № 543
від 06 листопада 2012 року прийнято
рішення про надання TOB «Бушівський
кар'єр» спеціального дозволу на
користування надрами з метою
видобування гранітів Бушівського
родовища у Київській області. Також
зазначено, що позивач повинен
звернутись до Українського державного
геологорозвідувального інституту для
обрахунку розміру збору за надання
спеціального дозволу на користування
надрами.

Листом № 1014/03/12-13 від 07 лютого 2013 року
відповідачем повідомлено
TOB «Бушівський кар'єр» про те, що за
надання спеціального дозволу
підприємству необхідно сплатити 477 000,00
грн.

12 лютого 2013 року TOB «Бушівський кар'єр»
перерахувало зазначену суму на
вказаний відповідачем рахунок, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією платіжного доручення №
73355664.

Листом № 3176/03/12-14 від 03 березня 2014 року
позивач повідомлений про те, що наказом
Державної служби геології та надр
України № 62 від 26 лютого 2014 року
скасовано рішення комісії з питань
надрокористування Державної служби
геології та надр України (протокол №
21/12 від 01 листопад 2012) та наказ
Державної служби геології та надр
України № 543 від 06 листопада 2012 року
«Про надання спеціальних дозволів на
користування надрами» в частині
надання ТОВ «Бушівський
кар'єр» спеціального дозволу на
користування надрами з метою
видобування гранітів Бушівського
родовища у Київській області у зв'язку
з частковою несплатою таким
підприємством збору за надання
спеціального дозволу.

Не погоджуючись з зазначеним наказом №
62 від 26 лютого 2014 року, позивач заявив
цей позов.

Задовольняючи позов в частині
скасування наказу, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
висновку про достатність підстав для
його задоволення.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій.

Питання надання спеціальних дозволів
на користування надрами у межах
території України, її континентального
шельфу та виключної (морської)
економічної зони, а також процедура
продовження строку дії,
переоформлення, видачі дубліката,
зупинення дії чи анулювання дозволу та
внесення до нього змін врегульовані
Порядком надання спеціальних дозволів
на користування надрами, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 615 від 30 травня 2011 року (далі -
Порядок).

Дозвіл на видобування корисних копалин
(промислову розробку їх родовищ)
надається після проведення експертизи
та оцінки розвіданих запасів корисних
копалин в установленому порядку чи
апробації прогнозних (перспективних)
ресурсів корисних копалин місцевого
значення ДКЗ за умови подальшого
затвердження нею таких запасів.

Згідно п. 8 Порядку без проведення
аукціону дозвіл надається у разі,
зокрема, геологічного вивчення, в тому
числі дослідно-промислової розробки
родовищ корисних копалин
загальнодержавного значення або
видобування корисних копалин, якщо
відповідно до законодавства заявник є
власником цілісного майнового
комплексу, побудованого
(реконструйованого) з метою
видобування та переробки корисних
копалин з ділянки надр, на користування
якою надається дозвіл, або такий
майновий комплекс надано
надрокористувачу в оренду (концесію).

Рішення про надання дозволу без
проведення аукціону приймається
протягом 60 днів (для вугільних шахт, які
відповідно до законодавства
вважаються малими, - протягом 30 днів)
після надходження заяви разом із
зазначеними документами у повному
обсязі.

Відповідно до положень п. 13 Порядку за
надання дозволу без проведення
аукціону справляється збір у розмірі,
який розраховується, виходячи з
початкової ціни продажу такого дозволу
на аукціоні, відповідно до Методики
визначення початкової ціни продажу на
аукціоні спеціального дозволу на право
користування надрами, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 15 жовтня 2004 року № 1374 (далі -
Методика).

Згідно п. 5 зазначеної Методики
вихідною інформацією для визначення
початкової ціни продажу дозволу є
результати раніше проведених
геолого-економічних оцінок (ГЕО-1, ГЕО-2,
ГЕО-3), протоколи затвердження запасів
корисних копалин Державної комісії по
запасах корисних копалин, державні
баланси запасів корисних копалин, акти
та протоколи експертної оцінки
ресурсів підготовлених і виявлених
об'єктів Держгеолслужби, протоколи
затвердження прогнозних ресурсів
наукової ради з прогнозування,
науково-технічних рад підприємств та
фактичні техніко-економічні показники
діючих гірничопереробних
(гірничодобувних) підприємств або
об'єктів-аналогів, затверджені наказом
Мінприроди.

Згідно протоколу № 3/14 засідання
Комісії з питань надрокористування
Державної служби геології та надр
України від 21 лютого 2014 року підставою
для скасування наказу відповідача № 543
від 06 листопад 2012 року в частині
надання ТОВ «Бушівський кар'єр»
спеціального дозволу на користування
надрами стало те, що позивач виділив
частину запасів Бушівського родовища,
а саме: 4 799,00 тис. м куб., - та сплатив
збір у розмірі 477 000,00 грн лише за
виділену частину родовища, в той час як
рішення відповідача про надання
спеціального дозволу на користування
надрами прийняте стосовно всього
Бушівського родовища, кількість
запасів гранітів якого складає
13 425, 00 тис. м. куб.

Між тим, протоколом № 2823 від 04 січня 2013
року засідання колегії Державної
комісії України по запасах корисних
копалин при Державній службі геології
та надр України, станом на 01
грудня 2012 року, затверджено запаси
Бушівського родовища у кількості 4 799,00
тис. м куб. та відзначено наявність у
межах східної частини Бушівського
родовища та у вибухонебезпечній зоні
запасів гранітів з невизначеним
промисловим значенням у кількості 7 692,
40 тис. м куб.

Відповідно до п. 3.9 зазначеного
протоколу № 2823 від 04 січня 2013 року
зазначено, що вважається таким, що
втратив чинність протокол засідання
Української територіальної комісії по
запасам корисних копалин Міністерства
геології Української РСР № 3932 від 28
грудня 1978 року у зв'язку з повною
переоцінкою запасів граніту.

За таких обставин колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, що для визначення
початкової ціни продажу дозволу, що
відповідно до п. 13 Порядку є підставою
для обрахунку розміру збору, яка
підлягає сплаті за надання дозволу на
користування надрами, в даному випадку
має використовуватись саме інформація
з протоколу № 2823 від 04 січня
2013 року засідання колегії Державної
комісії України по запасах корисних
копалин при Державній службі геології
та надр України.

Окрім цього, відповідач листом №
1014/03/12-13 від 07 лютого 2013 року визначив
позивачу суму збору за надання
спеціального дозволу в розмірі 477 000,00
грн. В подальшому жодних повідомлень
від Державної служби геології та надр
України про корегування такої суми на
адресу позивача не надходило.

Оскільки під час вирішення спору суди
першої та апеляційної інстанції
правильно застосували норми
матеріального права, то скаргу
Державної служби геології та надр
України слід відхилити.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Державної служби
геології та надр України відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 травня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: