Справа № 826/17732/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Пауер» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, за участю третіх осіб – Державного підприємства «Енергоринок», Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Пауер» (далі – позивач, ТОВ «Вінд Пауер») до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі – відповідач, Комісія), за участю третіх осіб - Державного підприємства «Енергоринок» (далі – третя особа 1, ДП «Енергоринок»), Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі – третя особа 2), Міністерства юстиції України (далі – третя особа 3), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невстановлення станом на 27 серпня 2014 року та 24 вересня 2014 року «зеленого» тарифу позивачу на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в евро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» № 575/97-ВР від 16.10.1997 року) станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення відповідачем роздрібних тарифів для споживачів, а саме на 27 серпня 2014 року та на 24 вересня 2014 року;

зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення «зеленого» тарифу позивачу на розрахунковий місяць вересень 2014 року на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на 27 серпня 2014 року;

зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення «зеленого» тарифу позивачу на розрахунковий місяць жовтень 2014 року на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на 24 вересня 2014 року;

зобов'язати відповідача прийняти рішення про внесення змін до Правил Оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у вересні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом встановленим відповідно до постанови НКРЕ №1072 від 27 липня 2014 року, та вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у вересні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом, який станом на 27 серпня 2014 року НКРЕКП було зобов'язано встановити на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення відповідачем роздрібних тарифів для споживачів, а саме на 27 серпня 2014 року;

зобов'язати відповідача прийняти рішення про внесення змін до Правил Оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у жовтні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом встановленим відповідно до Постанови НКРЕ №1072 від 27 липня 2014 року та вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у жовтні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом, який станом на 24 вересня 2014 року НКРЕКП було зобов'язано встановити на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення відповідачем роздрібних тарифів для споживачів, а саме на 24 вересня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено бездіяльність стосовно нерозгляду питання затвердження розміру «зеленого» тарифу для позивача, що порушує гарантовані державою права позивача на застосування «зеленого» тарифу у розмірах перерахованих відповідно до законодавства, на отримання розрахунків за вироблену електроенергію з альтернативних джерел на підставі «зеленого» тарифу, перерахованого відповідно до вимог законодавства та призводить до недоотримання позивачем повної оплати за вироблену електричну енергії з альтернативних джерел за період вересень - жовтень 2014 року у зв'язку з непереглядом «зеленого» тарифу.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та зазначив, що у зв'язку зі зміною офіційного курсу евро, до закінчення дії тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії Комісією не здійснено перегляду рівня «зелених» тарифів, зокрема, беручи до уваги положення розпоряджень Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 р. № 764-р та від 01.10.2014 р. № 915-р. Крім того, представник відповідача зазначив, що Комісія не наділена повноваженнями вносити зміни до Правил Оптового ринку електричної енергії, а тому, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Третя особа 1 не прибула, про дату, час та місце повідомлена належним чином, заяв про розгляду справи за їх відсутності не надала.

Представник третьої особи 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи 3 в судовому засіданні вирішення справи залишив на розсуд суду.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ «Вінд Пауер» є членом ринку електроенергії та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що підтверджується Ліцензією серії АЕ № 179945, виданої Комісією.

Постановою Комісії № 1632 від 13 грудня 2012 року затверджено ТОВ «Вінд Пауер» «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01.01.2030 року.

З метою здійснення продажу електроенергії за «зеленим» тарифом, Комісією погоджено договір №9270/02 на продаж електроенергії від 26.12.2012 року, укладений між позивачем та ДП «Енергоринок».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що останній перегляд «зеленого» тарифу відповідно до положень законодавства відбувся 31 липня 2014 року. Постановою Комісії №1072 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію» від 31.07.2014 року був перерахований «зелений» тариф на серпень 2014 року. З вересня по листопад 2014 року відповідач не перераховує «зелений» тариф відповідно до вимог ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» та п.п. 1.4. -1.7. Порядку встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу для суб'єктів господарської діяльності, затвердженого постановою Комісії №1421 від 01.11.2012 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці визначає Закон України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року № 575/97-ВР, який регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Державне управління в електроенергетиці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в електроенергетичному комплексі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі (ст.8 Закону України «Про електроенергетику»).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електроенергетику», державне регулювання діяльності в електроенергетиці Державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб’єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Указом Президента України № 693/2014 від 27.08.2014 року «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» ліквідовано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Водночас, згідно Указу Президента України № 693/2014 від 27.08.2014 року, утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Даний Указ набирає чинності з дня його опублікування.

Указом Президента України № 715/2014 від 10.09.2014 року затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Згідно з п. 4 Положення, НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого, бере участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики у сферах функціонування ринків електричної енергії, природного газу, нафти та нафтопродуктів, у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів; установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання; здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на неї Президентом України.

НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право, зокрема, приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій (п.6 Положення).

Згідно пунктів 12-13 Положення, основною формою роботи НКРЕКП як колегіального органу є засідання.

Рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями.

Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов'язкові до виконання суб'єктами природних монополій.

Як встановлено судом, відповідно до ліцензії серії АЕ № 179945, позивач здійснює виробництво електричної енергії.

Позивач виробляє електричну енергію з альтернативних джерел з використанням енергії вітру на збудованій вітроелектростанції потужністю 200 МВт - Ботієвській ВЕС.

На підставі ліцензії серії АЕ № 179945, з метою здійснення продажу електроенергії, між позивачем та ДП «Енергоринок» укладено договір № 9270/02 від 26.12.2012 року, згідно умов якого позивач зобов’язується продавати, а ДП «Енергоринок» зобов’язується купувати електроенергію, вироблену позивачем та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

Відповідно до умов цього Договору, позивач зобов’язується продавати, а ДП «Енергоринок» зобов’язується купувати вироблену електроенергію в точках поставки – на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в актах розмежування балансової належності електричних мереж (додаток 3 до цього Договору).

Величина тарифу на електроенергію, яку продає позивач ДП «Енергоринок», не може бути меншою за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується в національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для ТОВ «Вінд Пауер» установлюються шляхом перерахування в евро величини «зеленого» тарифу, розрахованого відповідно до положень п.2.3 цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з листами вих. №01/2955 від 17.09.2014 року та вих. №01/3009 від 21.10.2014 року стосовно розгляду питання про затвердження розміру «зеленого» тарифу суб’єктам альтернативної енергетики на вересень 2014 року та жовтень 2014 року.

Однак, постанов щодо перерахування «зеленого» тарифу відповідачем прийнято не було.

Згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику», «зелений» тариф встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах) з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за умови виконання вимог щодо місцевої складової, передбачених цим Законом.

Порядок встановлення та перегляду «зеленого» тарифу регулюється Порядком встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу для суб'єктів господарської діяльності, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1421 від 02.11.2012 року (із змінами та доповненнями).

Так, відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» та відповідно до п.п. 1.4 – 1.7 Порядку, «зелений» тариф встановлюється для кожного суб'єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об'єкта електроенергетики (або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).

«Зелений» тариф для суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії вітру, встановлюється на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року, помноженого на коефіцієнт «зеленого» тарифу для електроенергії, виробленої з енергії вітру.

Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання встановлюється шляхом перерахування у євро «зеленого» тарифу, розрахованого за правилами цього Закону, станом на 1 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату.

«Зелений» тариф не може бути менший за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується у національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату.

Відповідно до п.п. 1.8.-1.9 Порядку, «зелений» тариф перераховується на кожний розрахунковий місяць, яким для цілей Порядку є календарний місяць, на який перераховується «зелений» тариф.

З аналізу викладених положень вбачається, що відповідач зобов’язаний перераховувати «зелений» тариф на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 2.3. - 2.5. Договору №9270/02 на продаж електроенергії від 26.12.2012 року, укладений між позивачем та ДП «Енергоринок», тариф з продажу виробленої позивачем електроенергії з альтернативних джерел визначається наступним чином:

величину тарифу встановлює НКРЕ, у національній валюті;

Комісія встановлює тариф на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року помноженого на коефіцієнт 2,1 (коефіцієнт відповідно до Закону «Про електроенергетику»);

величина тарифу на електроенергію, яку продає Позивач, не може бути меншою за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується в національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату;

фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для Позивача встановлюється шляхом перерахування в євро величини «зеленого» тарифу, розрахованого відповідно до положень Договору;

вартість електричної енергії, купленої ДП «Енергоринок» у Позивача в розрахунковому місяці визначається на підставі тарифу та фактичних обсягів купленої електроенергії.

Таким чином, за Договором встановлено, що вартість електричної енергії визначається на підставі «зеленого» тарифу, перерахованого Комісією.

У даному випадку, неперегляд тарифів на кожний календарний місяць, призводить до відсутності перерахованого «зеленого» тарифу, що в свою чергу, не дозволяє встановити загальну вартість виробленої електричної енергії за Договором №9270/02 від 26.12.2012 року, а тому позивач не отримує повну оплату за вироблену електроенергію.

Станом на час розгляду даної справи, останній перегляд «зеленого» тарифу відбувся 31 липня 2014 року, згідно постанови Комісії №1072 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію» був перерахований «зелений» тариф на серпень 2014 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем допущено бездіяльність щодо невстановлення «зеленого» тарифу позивачу на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику», що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

З огляду на викладене, з метою захисту порушеного права через допущення відповідачем бездіяльності стосовно нерозгляду питання затвердження розміру «зеленого» тарифу для позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення «зеленого» тарифу позивачу на розрахунковий місяць вересень 2014 року на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на 27 серпня 2014 року та зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення «зеленого» тарифу позивачу на розрахунковий місяць жовтень 2014 року на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на 24 вересня 2014 року.

Окрім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про електроенергетику», купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Оптовий ринок електричної енергії України зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, всю електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії – вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за «зеленим» тарифом незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів її відпуску.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору.

У договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін. Цей договір погоджується з центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику в електроенергетичному комплексі, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, Антимонопольним комітетом України.

Правила оптового ринку електричної енергії України є невід'ємною частиною договору і визначають механізм функціонування оптового ринку електричної енергії України, порядок розподілу навантажень між генеруючими джерелами, правила формування ринкової ціни на електричну енергію.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про електроенергетику», формування оптових тарифів на електричну енергію здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України згідно з договором.

Як встановлено судом, умови та правила роботи Системи Оптового ринку встановлює Договір між членами оптового ринку електричної енергії України, укладений 15.11.1996 року між Сторонами згідно з додатком 1 до цього Договору.

Відносно цього Договору Комісія має права та повноваження, що надаються їй згідно з законодавством та положеннями ліцензій.

Метою цього договору є створення Оптового ринку та врегулювання взаємовідносин Сторін цього Договору що виникають у зв’язку з виробництвом, передачею і постачанням та купівлі-продажу електричної енергії при умові збереження цілісності та забезпечення надійного та ефективного функціонування Об’єднаної енергетичної системи України.

Всі Сторони Договору погоджуються визнавати та виконувати всі умови цього Договору, Правил ринку та інших додатків до Договору (п. 4.1 Договору).

Частиною IV Договору визначено порядок внесення змін.

Так, зокрема, п.15.1. передбачено, що зміни до цього Договору вносяться лише після їх затвердження Членами ринку шляхом голосування на Загальних зборах або при письмовій згоді в разі відсутності Членів ринку на Загальних зборах; зміни та доповнення до додатків до цього Договору вносяться після затвердження Радою за погодженням з НКРЕ:

Мінпаливенерго, НКРЕ, Антимонопольний комітет погоджують зміни та доповнення до цього Договору. У разі їх незгоди зміни та доповнення не набирають чинності.

Разом з тим, відповідно розділу 5 постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 16.12.1996 р. № 256, якою затверджено Умови та Правила здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії, визначено, що порядок внесення змін та доповнень до Умов та Правил.

Зокрема, НКРЕ без згоди ліцензіата може переглядати за погодженням з центральним органом виконавчої влади, який здійснює управління в електроенергетиці, та Антимонопольним комітетом України Умови та Правила і вносити відповідні зміни до Умов та Правил:

а) якщо ці зміни стосуються умов діяльності на ринку всіх учасників оптового ринку електричної енергії;

б) при внесенні змін і доповнень до актів законодавства України;

в) при виконанні рішень Антимонопольного комітету України чи господарського суду.

Пропозиції щодо змін та доповнень до Умов та Правил, якщо ці зміни стосуються виключно умов діяльності ліцензіата і не впливають на умови діяльності інших учасників оптового ринку електричної енергії, можуть висуватися як НКРЕ, так і ліцензіатом. Пропозиції мають бути обґрунтованими. Якщо сторони дійшли згоди щодо запропонованих змін до Умов та Правил, то відповідні Умови та Правила для ліцензіата відповідно змінюються.

Якщо сторони не дійшли згоди щодо внесення відповідних змін до Умов та Правил, то НКРЕ та ліцензіат можуть звертатися до Антимонопольного комітету України в межах його компетенції.

За таких обставин, відповідач вправі самостійно, у разі виникнення підстав, прийняти рішення щодо внесення змін та доповнень до Умов та Правил, які стосуються виключно умов діяльності ліцензіата і не впливають на умови діяльності інших учасників оптового ринку електричної енергії.

Отже, твердження відповідача про те, що внесення змін до Правил Оптового ринку не відноситься до його повноважень не відповідає дійсності.

Крім того, відповідач посилається на прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження № 915-р від 01.10.2014 р., яким з метою забезпечення надійної, безперебійної (стабільної) роботи об’єднаної енергетичної системи України, запобігання аварійним ситуаціям та пошкодженню електроенергетичних установок, їх елементів та споруд погодитись з пропозицією Міністерства енергетики та вугільної промисловості щодо вжиття на ринку електричної енергії таких тимчасових надзвичайних заходів:

1) Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за зверненням Міністерства енергетики та вугільної промисловості - забезпечення:

коригування тарифів на виробництво електричної енергії, зокрема виробникам, які працюють за ціновими заявками (шляхом встановлення обмеження граничної ціни системи, показників, що використовуються для визначення цін за маневреність та робочу потужність тощо), та величин «зеленого» тарифу;

встановлення додаткових платежів (надбавки, знижки) виробникам електричної енергії;

коригування тарифів на передачу електричної енергії;

коригування інвестиційних програм ліцензіатів;

зміни алгоритму розподілу коштів оптового ринку електричної енергії України та нормативів перерахування коштів на поточні рахунки постачальників електричної енергії.

Суд не бере до уваги вказані посилання відповідача, оскільки, вказане розпорядження з метою забезпечення надійної, безперебійної (стабільної) роботи об’єднаної енергетичної системи України, запобігання аварійним ситуаціям та пошкодженню електроенергетичних установок, їх елементів та споруд спрямовує, зокрема, на забезпечення коригування тарифів та не містить положень щодо незатвердження Комісією розміру «зеленого» тарифу.

При цьому, відповідач також зазначив, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України звернулось до Комісії з листами від 27.08.2014 № 01/13-167П та від 01.09.2014 № 01/13-1776, з пропозицією розглянути можливість забезпечити перегляд з вересня 2014 року в сторону зменшення тарифів на відпуск електричної енергії сонячними електростанціями до 50%, вітровими електростанціями, малими ГЕС та іншими-до 10%.

Комісія листом від 05.09.2014 р. № 11/14/61-14 звернулась до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з проханням надати прогнозовані обсяги відпуску електричної енергії в ОРЕ до кінця поточного року та на І квартал 2015 року (у помісячній розбивці), з розбивкою по кожному виробнику електричної енергії, а також по кожному з видів діяльності з виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Відповіді на вказаний лист відповідач суду не надав.

Суд зазначає, що згідно вказаних листів також не передбачено вчинення конкретних дій щодо невстановлення чи зміни розміру «зеленого» тарифу суб’єктам альтернативної енергетики, чи інші обставини, які слугували б підставою для невстановлення «зеленого» тарифу позивачу за розрахункові місяці вересень та жовтень 2014 року.

Суд зазначає, що допущена бездіяльність відповідача щодо встановлення «зеленого» тарифу позивачу на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого за офіційним валютним курсом Національного банку України на дати встановлення роздрібних тарифів на електроенергію за розрахункові місяці вересень та жовтень 2014 року, призвела до неотримання позивачем повної оплати за продану електроенергію від ДП «Енергоринок».

Таким чином, аналізуючи вищезазначені правові норми та обставини справи, з метою отримання позивачем повної оплати відпущеної електроенергії ДП «Енергоринок», суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача прийняти рішення про внесення змін до Правил Оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у вересні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом встановленим відповідно до постанови НКРЕ №1072 від 27 липня 2014 року, та вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у вересні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом, який станом на 27 серпня 2014 року НКРЕКП було зобов'язано встановити на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення відповідачем роздрібних тарифів для споживачів, а саме на 27 серпня 2014 року.

Також, зобов'язати відповідача прийняти рішення про внесення змін до Правил Оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у жовтні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом встановленим відповідно до Постанови НКРЕ №1072 від 27 липня 2014 року та вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у жовтні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом, який станом на 24 вересня 2014 року НКРЕКП було зобов'язано встановити на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення відповідачем роздрібних тарифів для споживачів, а саме на 24 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище викладене, системно проаналізувавши норми законодавства України, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Пауер» задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг щодо невстановлення станом на 27 серпня 2014 року та 24 вересня 2014 року «зеленого» тарифу позивачу на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в евро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» (№ 575/97-ВР від 16.10.1997 року) станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення відповідачем роздрібних тарифів для споживачів, а саме на 27 серпня 2014 року та на 24 вересня 2014 року.

Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг прийняти рішення щодо встановлення «зеленого» тарифу позивачу на розрахунковий місяць вересень 2014 року на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на 27 серпня 2014 року.

Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг прийняти рішення щодо встановлення «зеленого» тарифу позивачу на розрахунковий місяць жовтень 2014 року на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на 24 вересня 2014 року.

Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг прийняти рішення про внесення змін до Правил Оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у вересні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом встановленим відповідно до постанови НКРЕ №1072 від 27 липня 2014 року, та вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у вересні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом, який станом на 27 серпня 2014 року НКРЕКП було зобов'язано встановити на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення відповідачем роздрібних тарифів для споживачів, а саме на 27 серпня 2014 року.

Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг прийняти рішення про внесення змін до Правил Оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у жовтні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом встановленим відповідно до Постанови НКРЕ №1072 від 27 липня 2014 року та вартістю фактично проданої позивачем за договором №9270/02 від 26.12.2012 року у жовтні 2014 року електроенергії, за «зеленим» тарифом, який станом на 24 вересня 2014 року НКРЕКП було зобов'язано встановити на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення відповідачем роздрібних тарифів для споживачів, а саме на 24 вересня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко