Справа № 813/6741/14
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів № 813/6741/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Сподарик Н.І., за участю секретаря
судового засідання Думич Х.М.,
представника відповідача Міклюш Т.Р.
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом відкритого акціонерного
товариства «Львівська ПМК №7» до
Державної податкової інспекції у
Пустомитівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду з Вищого
адміністративного суду України
надійшла адміністративна справа за
позовом відкритого акціонерного
товариства «Львівська ПМК №7» до
Державної податкової інспекції у
Пустомитівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення прийнято з порушенням норм
законодавства, оскільки право позивача
на податковий кредит підтверджується
усіма необхідними первинними
документами, а висновки відповідача
стосовно порушення позивачем вимог
податкового законодавства є
необґрунтованими та не підтвердженими
доказами. На підтвердження розміру
податкового кредиту з податку на
додану вартість та розміру валових
витрат під час проведення перевірки
були надані всі первинні документи, які
відповідачем не були взяті до уваги.
Відтак позивач вважає оскаржувані
податкові повідомлення - рішення
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав до суду
клопотання (вх № 44233 від 16.12.2014 року) про
розгляд справи без його участі.

Позиція відповідача викладена у
запереченні на позовну заяву, поданому
представником відповідача у судовому
засіданні 03.11.2014 року, де вказано, що під
час проведення перевірки встановлено
заниження позивачем податку на
прибуток на загальну суму 111099 грн. та
заниження податку на додану вартість
на загальну суму 49669 грн. Звертає увагу,
що наявність у позивача лише отриманої
податкової накладної без фактичного
здійснення господарської операції не
може бути підставою для включення
визначених у такій накладній сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту. Відповідач
вважає, що при формуванні даних
податкового обліку не повинні
враховуватись первинні документи, які
вказують на проведення господарських
операцій із контрагентами ФОП ОСОБА_2,
ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Керамбуд», ТзОВ
«Сокальський добробуд», ТзОВ «ІММ»,
ТзОВ «БМ-Львів» та ТзОВ «Данута Плюс»,
СП «НОТ».

Представник відповідача проти позову
заперечив, надав пояснення, аналогічні
викладеним у запереченні на позов,
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Дослідивши надані суду докази в межах
заявлених вимог, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Відкрите акціонерне товариство
«Львівська ПМК №7» зареєстровано 29.09.1998
року Пустомитівською районною
державною адміністрацією Львівської
області; узято на податковий облік в
органах державної податкової служби
01.07.1992 року за № 120.

У період з 28.11.2008 року по 25.12.2008 року
Державною податковою інспекцією у
Пустомитівському районі Львівської
області проведено планову виїзну
перевірку відкритого акціонерного
товариства «Львівська ПМК №7», про що
складено Акт № 4/232/05513158 від 08.01.2009 року
про результати планової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2007 року по
30.06.2008 року. Перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог п. 1.25 ст. 1,
пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.2, 5.3.9
п. 5.3 ст. 5, пп. 11.2.1, 11.2.3 п. 11.2 ст. 11, пп. 12.3.1
п. 12.3 ст.12 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 111 099 грн.; пп.
7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 49669
грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято, зокрема,
податкові повідомлення-рішення від
20.01.2009 року: - №/0, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 164154 грн. (111099 грн. - основний
платіж, 53055 грн. - штрафні (фінансові)
санкції); - №/0, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 74504 грн. (49669 грн. -
основний платіж, 24 835 грн. - штрафні
фінансові санкції).

За результатами адміністративного
оскарження відповідачем дані
податкові повідомлення-рішення
залишено без змін та винесено
податкові повідомлення-рішення: -
№/1 від 30.03.2009 року, №/2 від
10.06.2010 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 164154 грн., у тому
числі за основним платежем 111099 грн., за
штрафними санкціями 53055 грн.; -
№/1 від 30.03.2009 року, № /2 від
10.06.2009 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 74504 грн., у
тому числі за основним платежем 49669
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 24 835 грн.

Приймаючи рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Відповідно до пп. 5.2.1. п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно із пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Датою збільшення валових витрат
виробництва (обігу) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
списання коштів з банківських рахунків
платника податку на оплату товарів
(робіт, послуг), а в разі їх придбання за
готівку день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податків товарів, а для робіт
(послуг) дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг) (пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»).

В силу пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валовий дохід включає
доходи з інших джерел, у тому числі, але
не виключно у вигляді сум
заборгованості, що підлягає включенню
до валових доходів згідно з пунктами 12.3
та 12.4 цього закону.

Відповідно до п. 1.25 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» безнадійною
заборгованістю є, зокрема,
заборгованість по зобов'язаннях за
якою минув строк позовної давності.

Відповідно до пп.12.3.1 п.12.3 ст.12
зазначеного вище Закону сума
заборгованості відноситься на валові
витрати у разі, якщо строк позовної
давності за відповідним договором з
дебітором минув до моменту набрання
чинності цим Законом. У цьому ж періоді
дебітор збільшує свої валові доходи на
таку саму суму.

Відповідно до абз. 1 пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно із пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Стосовно твердження відповідача про
заниження податку на прибуток на
загальну суму 111099 грн. Судом
встановлено наступне.

Під час проведення перевірки
податковим органом встановлено, що ВАТ
«Львівська ПМК-7» у III кварталі 2007 року
віднесло на валові витрати послуги
рекультивації неорганічного кар'єру із
влаштування під'їзної дороги в урочищі
с. Соснина в сумі 248334 грн., в т.ч.: 144167грн.
- послуги бульдозера, надані ФО-П
ОСОБА_3; 104167грн. - транспортні послуги,
надані ФО-П ОСОБА_2

Відповідно до рішення Семенівської
сільської ради № 426 від 23.01.2006 року було
вирішено звернутись до керівництва
районної Ради Пустомитівського району
з проханням приєднати земельну ділянку
(неорганічний кар'єр) до меж с.
Милошовичі. У випадку позитивного
вирішення даного питання районною
радою запропонувати ВАТ «Львівська
ПМК-7» оплатити вартість проекту змін
меж населеного пункту с. Милошовичі,
запропоновано ВАТ «Львівська ПМК-7»
виконати роботи по рекультивації за
власні кошти.

Позивач стверджує, що у складі валових
витрат підприємства немає сум,
непідтверджених первинними
документами та даними бухгалтерського
обліку.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, зокрема, договори, акти
виконаних робіт, зведений кошторисний
розрахунок будівництва, журнал-ордер і
відомості по рахунках 361 «Розрахунки з
вітчизняними покупцями», 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками та підрядниками» Суд
дійшов висновку, що позивачем не
доведено зв'язок отриманих послуг з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції, не
доведено їх використання
підприємством у власній господарській
діяльності. На пропозицію суду
позивачем не надано доказів
неефективного використання земельної
ділянки Семенівською сільською радою,
не надано рішення Пустомитівської
районної ради Львівської області
стосовно згаданої земельної ділянки,
не надано доказів замовлення
Семенівською сільською радою
виконання досліджуваних робіт,
дозвільних документів на проведення
робіт

Відтак, витрати на розчистку даної
території від чагарників, засипання
землею ями від добування піску,
планування території, влаштування
під'їзної дороги є необ'єктивними та
економічно невигідними, а пред'явлені
до перевірки та наявні у матеріалах
справи документи не містять інформації
про економічний ефект для підприємства
від використання наданих послуг.

Крім того, податковий орган у акті
перевірки стверджує, що ВАТ «Львівська
ПМК-7» в порушення пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11
Закону завищило валові витрати в сумі
64130 грн. внаслідок віднесення до
валових витрат сум двічі, тобто по даті
списання коштів з банківських рахунків
платника на оплату товарів та по даті
оприбуткування платником податку
товарів, а для робіт (послуг)- дату
фактичного отримання результатів
робіт, у т.ч. ТОВ «Керамбуд» в сумі
18614грн. (4 кв. 2007р.). ТОВ «ІММ» в сумі
25000грн. (2 кв.2008 р.), СП «НОТ» в сумі 4081грн.
(2 кв. 2008 р.), ТОВ «Сокальський Добробуд»
в сумі 16435грн. (2 кв. 2008 р.).

Позивач вважає, що таке віднесення сум
до витрат є вірним, оскільки оплата за
будівельні матеріали здійснена
відповідно до рахунку б/н від 06.03.08р, а
оприбутковано цемент за прихідною
накладною № 2176 від 05.05.08р. і 30.06.08р. по
ТОВ «ІММ» обліковується і кредиторська
і дебіторська заборгованість в сумі
30000грн. (25000 + 5000 ПДВ). Доказів погодження,
щодо погашення взаємної
заборгованості позивачем не надано.

Відповідно до журналів-ордерів по 631
рахунку сальдо взаєморозрахунків
становило 0 грн. Будь-яких доказів того,
що станом на 30.06.2008 року по ТОВ «ІММ»
обліковується і кредиторська і
дебіторська заборгованість позивачем
Суду не надано.

Стосовно віднесення позивачем до
складу валових витрат суми 33333 грн. -
попередньої оплати ТОВ ЛТД «Ювіт»
Судом встановлено, що відповідно до
угоди №2.1-03-08 від 19.03.2008 року ТОВ ЛТД
«Ювіт» мас статус платника єдиного
податку за ставкою 6 відсотків, відтак,
позивачем порушено вимоги пп. 11.2.3 п. 11.2
ст.11 Закону ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Позивач стверджує, що відповідачем під
час перевірки за основу обліку валових
витрат брались дані не бухгалтерського
обліку, а дані оборотно-сальдових
відомостей по рахунку валових витрат.
Суд вважає таке твердження помилковим,
оскільки при перевірці задекларованих
показників у Деклараціях з податку на
прибуток проводилась перевірка по
даних бухгалтерського обліку,
співставляючи з оборотно-сальдовими
відомостями по рахунках ВД, ВВ. У акті
податкової перевірки зазначено, на
підставі яких документів проводилась
перевірка кожного рядка Декларацій.
Відповідно до представлених до
перевірки документів встановлено
завищення валових витрат в сумі 79200грн.,
які не підтверджено документально.

Крім того, перевіркою встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
ВАТ «Львівська ПМК-7» віднесено до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість суму ПДВ по послугах
рекультивації неорганічного кар'єру з
влаштування під'їзної дороги в урочищі
с. Соснина, використання яких в
господарській діяльності підприємства
не підтверджено належними первинним
документами, зокрема, по податкових
накладних виписаних ФО-П ОСОБА_2 на
загальну суму ПДВ 20834 грн. та ФО-П ОСОБА_3
на загальну суму ПДВ 28835 грн., чим
порушено пп.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України у адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази та враховуючи висновки Вищого
адміністративного суду України,
викладені в ухвалі від 08.09.2014 року у
справі К/800/52849/13, Суд дійшов висновку
про правомірність прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень № /0 від 20.01.2009
року, № /1 від 30.03.2009 року, № /2
від 10.06.2010 року, № /0 від 20.01.2009 року,
№ /1 від 30.03.2009 року, № /2 від
10.06.2009 року, оскільки Судом встановлено
наявність в діях позивача порушень
вимог п. 1.25 ст. 1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1
п. 5.2, пп. 5.3.2, 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 11.2.1, 11.2.3 п.
11.2 ст. 11, пп. 12.3.1 п. 12.3 ст.12 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», а також вимог пп. 7.4.1, 7.4.4
п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», зазначених у Акті
податкової перевірки № 4/232/05513158 від
08.01.2009 року.

Враховуючи вищевикладене, у
задоволенні адміністративного позову
відкритого акціонерного товариства
«Львівська ПМК №7» до Державної
податкової інспекції у
Пустомитівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № /0 від 20.01.2009
року, № /1 від 30.03.2009 року, № /2
від 10.06.2010 року, № /0 від 20.01.2009 року,
№ /1 від 30.03.2009 року, № /2 від
10.06.2009 року слід відмовити повністю.

Відповідно до положень ст. 94 КАС
України відшкодування судових витрат
позивачу у випадку відмови у
задоволенні адміністративного позову
не передбачено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
повного тексту постанови. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22
грудня 2014 року.

Суддя

Сподарик Н.І.