Справа № 810/4659/14
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4659/14
інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Київської митниці Міндоходів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15.09.2014 у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фортуна Бліц» до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ТОВ «Фортуна Бліц» звернулося до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення № 125130012/2014/110132/2 від 09.07.2014 щодо
коригування митної вартості товарів;
рішення про відмову в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
оформлене карткою відмови №
125130012/2014/00137.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 15.09.2014
вищевказаний адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними рішення Київської
митниці Міндоходів № 125130012/2014/110132/2 від
09.07.2014 щодо коригування митної вартості
товарів, що ввозились на митну
територію України ТОВ «Фортуна Бліц», а
також про відмову в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
оформленого карткою відмови №
125130012/2014/00137 від 07.07.2014. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність часткового
задоволення позовних вимог, з чим
погоджується колегія суддів з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Фортуна Бліц» є юридичною особою,
що зареєстрована 14.08.2013 (номер запису в
ЄДР - 0000612). Основним видом
діяльності позивача є оптова торгівля
іншими продуктами харчування.

У липні 2014 року позивач здійснював
ввезення на територію України товару
(олія оливкова та олія з виноградних
кісточок) придбаного у компанії Solifinance
OU (Естонія) на підставі договору №
03-10/2013/ЕЕ від 01.10.2013, рахунку фактури
(комерційного інвойсу) № 663/14 від 04.07.2014,
митне оформлення якого здійснювалось
через Київську митницю Міндоходів.

Так, з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Київської митниці Міндоходів митну
декларацію (МД) № 125130012/2014/410308 від 07.07.2014,
в якій задекларував чотири групи
товарів (олію оливкову, нерафіновану,
першого (холодного) пресування, класу
Extra Virgіn, торгівельної марки Rafael Salgado;
олію оливкову, нерафіновану, першого
(холодного) пресування, класу Extra Virgіn,
торгівельної марки Borges; олію оливкову
Pure Olive Oil, рафіновану, першого
(холодного) пресування, торгівельної
марки Borges; олію з виноградної кісточки,
рафіновану, торгівельної марки Rafael
Salgado), заявив їх вартість у загальній
сумі 10429,92 Євро, що в національній
валюті України за офіційним курсом НБУ
на дату митного оформлення (курс EUR:
16,139255) становить 168331,13 грн, та визначив
коди товару згідно з УКТЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач
також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами № 125/2013/0001462 від 10.10.2013 (код 1602);
зовнішньоекономічний договір №
03-10/2013/ЕЕ (код 4100) від 01.10.2013; міжнародну
автомобільну накладну (CMR) № 354745 від
04.07.2014 (код 2730); довідку про транспортні
витрати № б/н від 04.04.2014 (код 3007); рахунок
фактуру (комерційний інвойс) № 663/14 від
04.07.2014 (код 3105); пакувальний лист № 663/14
від 04.07.2014 (код 3141); сертифікат
походження товару № 0081807 від 04.07.2014 (код
7011); інші некласифіковані документи №
б/н від 04.07.2014 (код 2730); видаткову
накладну Borges № 4 від 27.02.2014 (код 9000);
видаткову накладну Rafael Salgado № 5 від
05.04.2014 (код 9000); експертний висновок ТПП
№ Ц-749 від 09.04.2014 (код 9000); лист-ексклюзив
торгової марки Rafael Salgado № б/н від 11.10.2013
(код 9000); лист-ексклюзив торгової марки
Borges № б/н від 11.10.2013 (код 9000); докази
попередньої оплати за товар від 07.07.2014
(код 9000); прайс-лист виробника № 25/14 від
01.04.2014 (код 9000); сертифікат якості № б/н
(код 9000) від 25.06.2014; сертифікат якості №
б/н від 26.06.2014 (код 9000); копію митної
декларації країни відправлення №
14PL302010E0065205 від 04.07.2014 (код 9610).

У наданих декларантом документах не
було виявлено розбіжностей, ознак
підробки або відсутності певних
відомостей, що не дозволяли б
встановити та перевірити числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Згідно з даними вказаної митної
декларації контрактна вартість
товарів становила 10429,92 Євро на умовах
поставки FCA (згідно з умовами Інкотермс
це означає, що продавець доставить
вантаж, який пройшов митне очищення,
зазначеному покупцем перевізнику до
названого місця). З урахуванням
додаткових складових (транспортних
витрат) задекларована митна вартість
олії становила такі показники:

олія оливкова, нерафінована, першого
(холодного) пресування, класу Extra Virgіn,
торгівельної марки Rafael Salgado - 6074,40 Євро
за 7136 кг (0,852 Євро за 1 кг);

олія оливкова, нерафінована, першого
(холодного) пресування, класу Extra Virgіn,
торгівельної марки Borges - 2335,32 Євро за 2532
кг (0,923 Євро за 1 кг);

олія оливкова Pure Olive Oil, рафінована,
першого (холодного) пресування,
торгівельної марки Borges - 522,60 Євро за 536
кг (0,975 Євро за 1 кг);

олія з виноградної кісточки,
рафінована, торгівельної марки Rafael
Salgado - 1497,60 Євро за 529 кг (2,831 Євро за 1 кг).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 07.07.2014 інспектор органу
доходів і зборів, який здійснював митні
процедури, з метою перевірки
відомостей про заявлену митну вартість
задекларованого товару витребував від
декларанта додаткові документи, а саме:
договір (контракт) із третіми особами
пов'язаними з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; оплата за
попередні поставки; видаткові
накладні.

Також, судом першої інстанції вірно
встановлено, що, приводом для
витребування від декларанта
додаткових документів стала та
обставина, що під час митного
оформлення спрацювала автоматизована
система аналізу та управління ризиками
за напрямом митної вартості, яка видала
відомості про те, що у попередні
періоди подібний товар розмитнювався
за більшою митною вартістю, ніж
задекларував позивач.

Так, 09.07.2014 Київська митниця Міндоходів
прийняла рішення № 125130012/2014/110132/2 від
09.07.2014 щодо коригування митної вартості
товарів, згідно з яким вартість
задекларованого товару була визначена
за резервним методом у таких розмірах:

олія оливкова, нерафінована, першого
(холодного) пресування, класу Extra Virgіn,
торгівельної марки Rafael Salgado - 16099,52 Євро
за 7136 кг (2,2561 Євро за 1 кг);

олія оливкова, нерафінована, першого
(холодного) пресування, класу Extra Virgіn,
торгівельної марки Borges - 5712,44 Євро за 2532
кг (2,2561 Євро за 1 кг);

олія оливкова Pure Olive Oil, рафінована,
першого (холодного) пресування,
торгівельної марки Borges - 1335,60 Євро за 536
кг (2,4918 Євро за 1 кг);

олія з виноградної кісточки,
рафінована, торгівельної марки Rafael
Salgado - 1650,48 Євро за 529 кг (3,1200 Євро за 1 кг).

Згідно рішення, відповідач зазначив, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються,
оскільки декларантом не подано
додаткові документи для підтвердження
митної вартості; методи визначення
митної вартості за ціною контракту не
застосовуються у зв'язку з
невиконанням позивачем вимог Митного
кодексу України; методи визначення на
основі віднімання або додавання
вартості не застосовуються, оскільки
відсутня інформація щодо ціни
складових для визначення, тому був
використаний резервний метод на основі
наявної у митному органі інформації.

Оскільки позивач відмовився надати
додаткові документи, посадовою особою
органу доходів і зборів прийнято
рішення про відмову у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
оформлене карткою № 125130012/2014/00137 від
07.07.2014.

10.07.2014 позивач подав до Київської
митниці Міндоходів нову митну
декларацію № 125130012/2014/410443, в якій
відкоригував митну вартість товару з
урахуванням рішення митного органу
щодо коригування митної вартості,
сплатив до державного бюджету всі
митні платежі, у тому числі й різницю
між сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом - 72282,03 грн.

На підставі цього, уповноваженою
особою Київської митниці Міндоходів
прийнято рішення про завершення
митного оформлення товару позивача,
пропуск його на митну територію
України та випуск у вільний обіг шляхом
проставляння відповідного штампу на
митній декларації № 125130012/2014/410443 від
10.07.2014.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів регулюються
положеннями Митного кодексу України №
4495-VI від 13.03.2012, який набув чинності з
01.06.2012, а також положеннями Податкового
кодексу України та інших законів
України з питань оподаткування.

Статтею 246 Митного кодексу України №
4495-VI від 13.03.2012 визначено мету митного
оформлення.

В силу приписів статті 318 Митного
кодексу України митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
органу доходів і зборів декларантом
або уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58
Митного кодексу України також
передбачено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ним самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
Митного кодексу України).

Статтею 57 МК передбачено методи
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту.

Статтею 53 визначено документи, що
подаються декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості.

Тобто, з аналізу частин першої та
другої статті 53 Митного кодексу
України вбачається, що Кодекс містить
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про приєднання
України до Протоколу про внесення змін
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур»,
якими запроваджено стандартні правила:
на підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Також, це узгоджується з проголошеними
у статті 8 Митного кодексу України
принципами здійснення державної
митної справи на засадах законності та
презумпції невинуватості, єдиного
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України, спрощення законної
торгівлі; заохочення доброчесності.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України надає підстави для висновку
про те, що орган доходів і зборів при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, що пов'язують з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють органу доходів
і зборів законно здійснити визначений
законом мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства. У випадках, коли
окремі підтверджуючі документи не
можуть бути представлені разом з
декларацією на товари з причин, які
визнані митною службою обґрунтованими,
вона дозволяє подачу таких документів
протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
приводом для витребування митним
органом додаткових документів стало
те, що під час митного оформлення
спрацювала автоматизована система
аналізу та управління ризиками за
напрямом митної вартості, яка показала,
що у попередні періоди подібний товар
розмитнювався за більшою митною
вартістю, ніж задекларував позивач.

У документах, якими оформлено
консультації між декларантом та митним
органом, та рішеннях митного органу про
коригування митної вартості відсутні
будь-які відомості про те, що позивач у
декларації митної вартості зазначив не
всі документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності. Таких
даних митним органом суду не надано.

Існування будь-яких обмежень для
визначення митної вартості
задекларованого товару за ціною
договору, наведених у статті 58 Митного
кодексу України відсутні.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що відповідно до статті 361
Митного кодексу України з метою
запобігання, прогнозування і виявлення
порушень законодавства України з
питань державної митної справи органи
доходів і зборів застосовують систему
управління ризиками для визначення
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, які підлягають
митному контролю, форм митного
контролю, що застосовуються до таких
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, а також обсягу
митного контролю. При цьому, управління
ризиками - робота органів доходів і
зборів з аналізу ризиків, виявлення та
оцінки ризиків, розроблення та
практичної реалізації заходів,
спрямованих на мінімізацію ризиків,
оцінки ефективності та контролю
застосування цих заходів. Цілями
застосування системи управління
ризиками є, зокрема: запобігання,
прогнозування і виявлення порушень
законодавства України з питань
державної митної справи; забезпечення
більш ефективного використання
наявних у органів доходів і зборів
ресурсів та зосередження їх уваги на
окремих згрупованих об'єктах аналізу
ризику, щодо яких є потреба у
застосуванні окремих форм митного
контролю або їх сукупності, а також у
підвищенні ефективності митного
контролю (областях ризику); прискорення
митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що орган
доходів і зборів при здійсненні
митного контролю, у тому числі й з
питань контролю правильності
визначення митної вартості, має діяти у
спосіб, визначений Митним кодексом
України, а відомості, які містяться в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками, мають лише
допоміжний інформаційний характер при
прийнятті органом доходів і зборів
відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій
системі аналізу та управління ризиками
є інформація про те, що подібний товар у
попередні періоди розмитнювався за
вартістю більшою, ніж задекларована
декларантом, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
органом доходів і зборів контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
ціною договору щодо ідентичних
товарів, адже торгові відносини є
різноманітними, здійснюються на
принципах автономії волі та свободи
договору, при цьому безліч обставин
можуть впливати на їх ціну
(характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не може містити
усієї інформації, що стосується
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, товарів і умов їх продажу,
тому такі дані не можуть мати більше
значення, ніж надані декларантом
первинні документи про товар.

Сама по собі різниця між вартістю
товару, задекларованого особою та
вартістю подібних (аналогічних)
товарів, що розмитнювались цією ж чи
іншими особами у попередніх періодах,
ще не свідчить про наявність порушень з
боку декларанта і не є підставою для
автоматичного збільшення митної
вартості товарів до показників
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що орган доходів і
зборів неправомірно відмовив позивачу
у визнанні задекларованої ним митної
вартості товару за основним методом,
визначив митну вартість за ціною
договору щодо ідентичних товарів.

Аналіз положень статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
надає підстави для висновку, що
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень є юридичною
оцінкою цього рішення, а скасування або
визнання нечинним цього рішення -
способом захисту порушеного права.

Рішення відповідача про коригування
заявленої митної вартості товарів є
адміністративним актом індивідуальної
дії, що вичерпав свою дію (є припиненим),
тому не може бути скасованим (адже
подано нову митну декларацію, на
підставі якої митне оформлення
завершено і товар випущено у вільний
обіг).

Так, рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів стосувалось
первинної митної декларації і фактично
було виконаним позивачем у момент
подання нової митної декларації, в якій
позивач скоригував митну вартість
товару з урахуванням рішення митного
органу та сплатив усі належні митні
платежі, у тому числі й різницю між
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товару,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товару, визначеною
митним органом.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що визнання рішення
протиправним не утворює спосіб
захисту, а є лише юридичною оцінкою
оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що в дійсності позивач не
намагається повернутися до стадії
митного оформлення товару, а має на
меті лише повернути надлишково
сплачені до Державного бюджету України
кошти або зарахувати їх у рахунок
майбутніх платежів.

Таким чином, вимоги про визнання
протиправними рішень щодо коригування
заявленої митної вартості товарів
утворюють лише підставу для повернення
зайво сплачених під час митного
оформлення коштів або їх зарахування у
рахунок майбутніх платежів, а тому факт
протиправності прийнятих рішень
підлягає відображенню в резолютивній
частині постанови.

За наведених обставин колегія суддів
доходить аналогічного з судом першої
інстанції висновку про часткове
задоволення позову.

В апеляційній скарзі митний орган
стверджує, що при аналізі наданих до
митного оформлення документів, а також
з урахуванням попереднього митного
оформлення подібного (аналогічного)
товару, інформацію, що містилась у
товарносупровідних документах,
наданих до митного оформлення, ціновою
інформацією ЄАІС Міндоходів на товари,
що ввозились на митну територію
України, наявної в органі доходів і
зборів в максимально найближчий термін
до митного оформлення та той факт, що
надані документи згідно з частиною
другою ст. 53 МК України не містили всіх
даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості. Однак, відповідачем не
зазначено, які саме дані були відсутні
при перевірці визначення обраного
методу визначення митної вартості чи
числових значень в розрізі всіх
наданих документів.

Крім того, для витребування доказів на
спростування наявності впливу
взаємозв`язку покупця та продавця на
митну вартість задекларованого товару,
митниця зобов`язана обгрунтувати
ймовірність існування такого
взаємозв`язку.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну
вартість, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Не наведення митницею в графі 33 рішення
про коригування митної вартості
товарів доказів того, що документи
подані декларантом для митного
оформлення товару є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації, витребування
митницею додаткових документів без
зазначення обставин, які ці документи
повинні підтвердити свідчать про
протиправний характер рішення.

Судом першої інстанції вірно
досліджено та встановлено, що у наданих
декларантом документах не було
виявлено розбіжностей, ознак підробки
або відсутності певних відомостей, що
не дозволяли б встановити та
перевірити числові значення складових
митної вартості товарів чи відомостей
щодо ціни, що була фактично сплачена
або підлягала сплаті за ці товари.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.04.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено:
10.12.2013.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.