Справа № 872/11793/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 рокусправа № 804/2178/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів:
Суховарова А.В. Кругового О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсіка Д.Ю

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2013 року

по справі №804/2178/13-а за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Фантом"

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

про визнання протиправним та
скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року Приватне підприємство
"Фантом" звернулося з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби у
якому просить визнати протиправним та
скасувати наказ № 523 від 07.09.2012 року
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровськ;
визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська щодо
проведення фактичної перевірки
Приватного підприємства "Фантом";
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
від 10.10.2012р. № і № з
урахуванням рішення ДПС у
Дніпропетровській області від 18.12.12
року.

В обґрунтування позовних вимого
зазначалось, що фактична перевірка ДПІ
у Ленінському районі м.
Дніпропетровська проведена за
відсутністю правових підстав, а
результати якої внесені до акту
перевірки та ППР від 10.10.2012р. № і
№ про застосування до ПП "Фантом"
штрафних (фінансових) санкцій,
неправомірні.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2013 року у адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з даним рішенням суду
ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
подало апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити
повністю. Зазначає, що судом першої
інстанції не повно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, постанову
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача проти апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною. Просить в задоволенні
апеляційної скарги відмовити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
працівниками ДПІ у Ленінському районі
м. Дніпропетровська на підставі наказу
№ 523 від 07.09.2012 року на проведення
перевірки та направлень на проведення
перевірки від 07.09.2012 року № № 289, 290,
проведена фактична перевірка АЗС та
автомагазину, які належать ПП «
Фантом». Під час перевірки було
направлено запит про надання
документів, які необхідні для
перевірки та зазначені в листі
документи наданні не були.

За результатами перевірки складено акт
№ 0088/04/67/22/25517069 від 17.09.2012 року, яким
встановлені порушення п.п.1,2,6,12,13 ст.З
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

На підставі зазначеного акту перевірки
були винесені податкове
повідомлення-рішення № від
10.10.12р. за порушення п.,п.1,2,6,12,13 ст.3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" на підставі ст.17
цього Закону на суму 43078грн.; податкове
повідомлення-рішення № від
10.10.12р. за порушення п. 44.1,44.2,44.3,44.5 ПКУ на
підставі п. 121.1 ст.121 ПКУ на суму 510 грн.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, не погоджується з
судом першої інстанції, зважаючи на
наступне.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції, дійшов
помилкового висновку вважаючи позовні
вимоги обґрунтованими, оскільки
фактична перевірка проведена за
відсутністю правових підстав, а
результати якої внесені до акту
перевірки та податкові повідомлення
рішення від 10.10.2012 року № та №
про застосування до ПП « Фантом»
штрафних (фінансових санкцій) є
неправомірними.

Щодо визнання протиправним наказу№523
від 07.09.2012 року Державної податкової
інспекції, слід зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

За змістом пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин ) посадові особи
органу державної податкової служби
вправі приступити до проведення
документальної виїзної перевірки за
наявності підстав для її проведення,
визначених цим Кодексом, і фактичної
перевірки, яка проводиться з підстав,
визначених цим Кодексом, та за умови
пред'явлення направлення на проведення
такої перевірки, в якому зазначаються
дата видачі, найменування органу
державної податкової служби, реквізити
наказу про проведення відповідної
перевірки, найменування та реквізити
суб'єкта (об'єкта), перевірка якого
проводиться (прізвище, ім'я, по батькові
фізичної особи - платника податку, який
перевіряється), мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника органу
державної податкової служби або його
заступника, що скріплений печаткою
органу державної податкової служби.

Непред'явлення платнику податків (його
посадовим (службовим) особам або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) направлення на
проведення перевірки або пред'явлення
направлення, оформленого з порушенням
вимог, установлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
перевірки.

Крім того, на етапі допуску до
перевірки платник податків може
поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.

Якщо ж допуск до проведення перевірки
відбувся, в подальшому предметом
розгляду в суді має бути лише суть
виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється контролюючими органами.

З огляду на наведене, позови платників
податків, спрямовані на оскарження
рішень (у тому числі наказів про
призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав платника податків,
оскільки після проведення перевірки
права платника податків порушують лише
наслідки проведення відповідної
перевірки.

Як підтверджується матеріалами справи
та встановлено судом, позивач,
допустивши посадових осіб ДПІ до
проведення перевірки, фактично не
погоджувався з діями ДПІ, що були
вчинені останнім до початку виїзної
документальної позапланової
перевірки, за таких обставин, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про задоволення позовних
вимог в частині визнання дій
податкового органу неправомірними
при проведенні перевірки, оскільки
позивач не використав свого права не
допуску посадових осіб до проведення
перевірки.

За таких обставин, не ґрунтуються на
нормах закону висновки суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог.

Щодо визнання протиправними дій з
приводу складання акту перевірки,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт, якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт - службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

В свою чергу, діяльність із складання
актів перевірок є службовою діяльністю
працівників органу державної
податкової служби на виконання своїх
посадових обов'язків із збирання
доказової інформації щодо дотримання
платником податків податкової
дисципліни. Наявність акту перевірки
чи включення до його змісту певних
висновків самі собою не створюють
жодних перешкод для діяльності
платника податків.

Виходячи з наведеного, дії
контролюючого органу щодо викладення в
акті перевірки певних висновків, а
також щодо використання складеного за
результатами проведеної перевірки
акту в службовій діяльності, зокрема,
при проведенні перевірок інших
суб'єктів господарювання не порушують
права чи інтереси особи, не впливають
на її суб'єктивні права та обов'язки, а
відтак підстави для задоволення таких
позовних вимог відсутні.

В разі ж, якщо платник податків вважає,
що викладена в акті перевірки
інформація є такою, що не відповідає
дійсності та/або зашкоджує його
діловій репутації, такий платник не
позбавлений можливості здійснити
захист своєї ділової репутації в
порядку цивільного або господарського
судочинства.

Щодо вимог про скасування податкових
повідомлень рішень № та №
від 10.10.2012 року колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з пунктом 3 статті 17 Закону №
265/95-ВР за порушення вимог цього Закону
до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у розмірі двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невикористання при
здійсненні розрахункових операцій у
випадках, визначених цим Законом,
розрахункової книжки чи книги обліку
розрахункових операцій, або
використання незареєстрованої
належним чином розрахункової книжки чи
порушення встановленого порядку її
використання, або використання
незареєстрованих чи не прошнурованих
книг обліку розрахункових операцій,
або не зберігання книг обліку
розрахункових операцій чи
розрахункових книжок протягом
встановленого терміну.

Абзацом четвертим статті 2 Закону №
265/95-ВР визначено, що розрахункова
операція - це приймання від покупця
готівкових коштів, платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуги), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця.

Таким чином, пунктом 3 статті 17 Закону
№ 265/95-ВР встановлена відповідальність
за невикористання суб'єктом
підприємницької діяльності книги
обліку розрахункових операцій саме при
здійсненні розрахункових операцій,
тобто при прийманні від покупця
готівкових коштів або їх видачі
останньому.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки є сукупність
дій з фіксації повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних розрахункової
книги) та відображення на їх підставі
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій. При цьому не відображення
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій після їх проведення із
застосуванням РРО є порушенням порядку
оприбуткування готівки,
відповідальність за яке встановлена
саме Указом № 436/95.

З матеріалів справи вбачається, 07
вересня 2012 року працівниками Державної
податкової інспекції у м.
Дніпродзержинськ було проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці АЗС та автомагазину, які
належать ПП «Фантом» та розташовані за
адресою: ст. Баглій, 3а м.
Дніпродзержинськ з питань дотримання
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій.

За результатами перевірки було
складено акт, в якому було зафіксоване
виявлене під час перевірки порушення
вимог п.1,2,6,12, 13ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному X-звіті на суму 240,97 грн.,не
проведення розрахункової операції
через реєстратор розрахункових
операцій, а також не ведення обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації на суму 21 368,00 грн..

Щодо висновків податкового органу про
порушення позивачем вимог п. п. 1, 2, 13 ст.
3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно п. п. 1, 2 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

А згідно з п. 13 цієї статті суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій.

Згідно з ст. 2 цього Закону місце
проведення розрахунків - це місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та
зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові
кошти, а також місце отримання покупцем
попередньо сплачених товарів (послуг)
із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Відповідач стверджує, що під час
перевірки було встановлено, що
продавцем не проведено розрахункової
операції через реєстратор
розрахункових операцій та не видано
розрахунковий документ на суму 12,00 грн.,
а також має місце невідповідність
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій на загальну
суму 1,97 грн.

Проти виявленого порушення
представник позивача заперечень не
мав, лише засвідчив в судовому
засіданні, що товар відпустила не
продавець магазину, а прибиральниця,
яка не має навиків користуватися
реєстратором розрахункових операцій.

Посилання відповідача на порушення,
пов'язане з не проведенням
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій,
призводить до невідповідності
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків (перевищення або
недостача) сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті, то при застосуванні
фінансової санкції, передбаченої
статтею 22, невідповідністю готівкових
коштів слід вважати розбіжність між
сумою готівкових коштів на місці
проведення розрахунків і сумою коштів,
яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, з
вирахуванням суми готівкових коштів,
яка не була проведена через реєстратор
розрахункових операцій і в свою чергу
склала невідповідність готівкових
коштів, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до п. 4.4 Порядку реєстрації,
опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за товари (послуги), затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 року №
614, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 05.02.2001 року за № 107/5298,
реєстрація продажу товару (оплати
послуги) через реєстратор
розрахункових операцій проводиться
одночасно з розрахунковою операцією.

Розрахунковий документ повинен
видаватися покупцеві не пізніше
завершення розрахункової операції. В
даній справі розрахунковий документ
не видавався і це не заперечувалось
представником підприємства.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно ст. 21 Закону 265/95, до суб'єктів
підприємницької діяльності, що не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

На момент перевірки не було надано
накладних на товар, який
реалізовувався без обліку в
установленому порядку, на загальну
суму 21 368,00 грн., що є порушенням пункту
12 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг

Відповідно до п.12 ст. 3 Закону 265/95,
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Відповідно до ст. 6 Закону 265/95, облік
товарних запасів фізичною особою -
підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Згідно ст. 21 Закону 265/95, до суб'єктів
підприємницької діяльності, що не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ПП «Фантом» в частині
визнання протиправним та скасування
наказу №523 від 07.09.2012 року., виданого
Державною податковою інспекцією у
Ленінському районі м.
Дніпропетровська.

Виходячи з того, що підстави для
скасування наказу №523 від 07.09.2012 року
про проведення фактичної перевірки
відсутні, то і відповідно відсутні
підстави визнавати протиправними дії
ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська по проведенню
фактичної перевірки ПП «Фантом»,
оскільки в даному випадку вони діяли на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб передбачений Конституцією
України та законодавством.

З огляду на викладене, суд вважає, що
суд першої інстанції припустився
порушень вимог норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку у зв'язку з чим
прийнято рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
таке рішення, згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Таким чином апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст.195, 198, 202, 205, 206 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби -задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2013 року по справі №804/2178/13-а -
скасувати.

В задоволені адміністративного позову
Приватного підприємства «Фантом»
-відмовити.

Постанова набирає чинності відповідно
до ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів шляхом
подання касаційної скарги.

Повний текст постанови
виготовлено 17 грудня 2014 року.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.О. Круговий