Справа № 2а-711/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
Справа № 9104/23430/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Старосамбірської
районної державної адміністрації
Львівської області на постанову
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 17 жовтня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Старосамбірської
районної державної адміністрації
Львівської області про стягнення
коштів,-

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2011 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у виплаті одноразової
компенсації як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відповідно до вимог ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату
одноразової компенсації як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, відповідно
до вимог чинної (конституційної)
редакції ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30
мінімальних заробітних плат, виплати
здійснити з мінімальної заробітної
плати, яка склалася на момент
встановлення інвалідності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач
наділений правом на отримання
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

Постановою Старосамбірського
районного суду Львівської області від
17 жовтня 2011 року позов задоволено
частково.

Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Старосамбірської районної державної
адміністрації Львівської області щодо
відмови в перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 одноразової компенсації як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - з 02 березня 2011
року.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Старосамбірської районної державної
адміністрації Львівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1,
передбачену ст. 48 Закону України "Про
статус та соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
одноразової грошової компенсації як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - з 02 березня 2011
року з урахуванням здійснених
відповідачем за цей період таких
виплат.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню саме ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову в частині
задоволення позовних вимог та закрити
провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, діяв в
межах наданої компетенції та у
відповідності до вимог законодавства,
зокрема чинних постанов Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції здійснює
розгляд справи в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга належить до задоволення
частково з таких підстав.

Згідно із посвідченням серія НОМЕР_1,
позивача віднесено до категорії 1 осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Вкладкою № НОМЕР_2 до посвідчення
громадянина, який постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорія 1
серія НОМЕР_1 підтверджується, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

12 травня 2011 року позивачу пожиттєво
встановлено ІІІ групу інвалідності
внаслідок захворювання пов'язаного з
виконанням обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач звертався до Управління праці
та соціального захисту населення
Старосамбірської районної державної
адміністрації Львівської області із
заявою про виплату одноразової
компенсації як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, який став
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання пов'язаного з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 48
Закону України «Про статусу і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, але в такій виплаті
йому було відмовлено, оскільки розміри
таких виплат встановлені постановою
КМУ від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується одноразова
компенсація. Розмір такої компенсації
для інвалідів ІІІ групи становить 30
мінімальних заробітних плат. Виплата
здійснюється з мінімальної заробітної
плати, яка склалася на момент
встановлення інвалідності.

Згідно із пп. пп. 11 п. 28 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в наступній
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни,
внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу 2
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), тому з 22 травня 2008
року позивач має право на отримання
одноразової компенсації в розмірі
визначеному ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

УПСЗН посилається, як на підставу
виплати одноразової компенсації в
іншому ніж встановлено законом
розмірі, на підпункт «е» пункту 1
постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою була встановлено, що
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам I групи - 37930 тис.
карбованців (379 грн. 30 коп.), інвалідам II
групи - 28440 тис. карбованців (284 грн. 40
коп.), інвалідам III групи - 18960 тис.
карбованців (189 грн. 60 коп.).

Суд апеляційної інстанції відносно
вказаної постанови зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 92
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
суду України № 9 від 1 листопада 1996 року
визначено, якщо при розгляді справи
буде встановлено, що
нормативно-правовий акт, який підлягав
застосуванню, не відповідає чи
суперечить законові, суд зобов'язаний
застосувати закон, який регулює ці
правовідносини.

Постанова Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 прийнята
всупереч вимог статей 48, 62 Закону № 796,
тому посилання скаржника на цю
постанову апеляційним судом не
приймаються та оцінка правовідносин
щодо виплати одноразової компенсації,
у зв'язку з встановленням інвалідності
ІІІ групи, здійснюється на підставі
пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції
України та статті 48 Закону № 796, що
означає правомірність висновків суду
першої інстанції про здійснення
виплати одноразової допомоги позивачу
в розмірі встановленому статтею 48
Закону № 796.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції дійшов
законного та обґрунтованого висновку
про те, що позивач має право на
отримання компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю внаслідок
встановлення інвалідності третьої
групи у розмірі, передбаченому ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з врахуванням проведених
виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно із ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

Водночас, колегія суддів також вважає
за необхідне наголосити, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату передбаченої Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразової компенсації, не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (Рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Разом з тим, апеляційний суд хоче
наголосити на тому, що суд першої
інстанції вирішив справу із помилковим
застосуванням норм матеріального
права, оскільки одноразова компенсація
носить одноразовий характер, а суд
задовольняє позов за період з 02 березня
2011 року (в межах строку звернення до
адміністративного суду), при чому право
на одержання одноразової компенсації у
позивача виникло лише з моменту
встановлення йому інвалідності, тобто
з 12 травня 2011 року.

З огляду на те, що судом першої
інстанції правильно по суті вирішено
справу, але із помилковим
застосуванням норм матеріального
права, то відповідно до ст. 201 КАС
України оскаржувану постанову слід
змінити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Старосамбірської районної державної
адміністрації Львівської області
задовольнити частково, а постанову
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 17 жовтня 2011 року
у справі № 2а-711/11 - змінити, виклавши
резолютивну частину постанови в такій
редакції:

«Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Старосамбірської районної державної
адміністрації Львівської області щодо
відмови в перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 одноразової компенсації як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання пов'язаного з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Старосамбірської районної державної
адміністрації Львівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
передбачену ст. 48 Закону України "Про
статус та соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразову
компенсацію як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом ІІІ групи
внаслідок захворювання пов'язаного з
виконанням обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, в розмірі 30
мінімальних заробітних плат, виходячи
з розміру мінімальної заробітної
плати, яка склалася на момент
встановлення інвалідності, з
урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог - відмовлено.»

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов