Справа № П/811/641/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2014 рокусправа № П/811/641/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Шарко Р.М., дов.
від 30.01.14 р.

відповідача: - не з'явився

третя особа, прокурор - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційні скарги Кіровоградської
митниці Міндоходів та Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КАДІУМ-ІМПОРТ"

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 19
березня 2014 р. у справі № П/811/641/14

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "КАДІУМ-ІМПОРТ"

до Кіровоградської митниці Міндоходів

третя особа Головне управління
Державного казначейства України в
Кіровоградській області; прокурор в
інтересах держави, в особі
Кіровоградської митниці Міндоходів

про визнання неправомірним і
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "КАДІУМ-ІМПОРТ"
звернулось з адміністративним позовом
до Кіровоградської митниці Міндоходів,
третя особа: Головне управління
Державного казначейства України в
Кіровоградській області з вступом у
справу прокурора Кіровоградської
області в інтересах держави в особі
Кіровоградської митниці Міндоходів, в
якому (з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог, а.
с.35) просило:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів № 901050000/2013/000284/2 від 31.12.2013 р.
про коригування митної вартості;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Кадіум-Імпорт» суми
митного платежу, сплаченого під
гарантійні зобов'язання, а саме - 38 586,98
грн.;

- визнати протиправною та скасувати
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
31.12.2013 р., складену Кіровоградською
митницею Міндоходів;

- зобов'язати Кіровоградську митницю в
установленому законом порядку скласти
та направити ГУ ДКСУ в Кіровоградській
області висновок про повернення йому з
Державного бюджету України надмірно
сплачених митних платежів в сумі 38 586,98
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
задекларована позивачем митна
вартість товару, визначена за ціною
договору, є вірною, в той час як
висновки митного органу щодо
коригування заявленої митної вартості
товару є безпідставними та
протиправними.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014р. у справі № П/811/641/14 вищевказаний
адміністративний позов задоволено
частково:

- визнано протиправним та скасовано
рішення Кіровоградської митниці
№901050000/2013/000284/2 від 31.12.2013 р. про
коригування митної вартості;

- визнано протиправною та скасовано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
901050000/2013/00289 від 31.12.2013 р., складену
Кіровоградською митницею;

- в задоволенні інших вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволення
позовних вимог мотивовано
встановленням безпідставності
застосування митним органом
резервного методу визначення митної
вартості товару та неправомірності
відмови у митному оформленні, оскільки
наданими позивачем документами
повністю обґрунтовувалась
задекларована митна вартість товару.
Відмова у задоволенні решти позовних
вимог обумовлена їх передчасністю.

Не погодившись з постановою суду,
Кіровоградською митницею подано
апеляційну скаргу, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 р. у справі № П/811/641/14, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що суд першої
інстанції не дослідив в повному обсягу
обставини по справі та безпідставно
дійшов висновку про протиправність
коригування митним органом
задекларованої вартості товару,
оскільки надані позивачем до митного
оформлення документи не містять жодної
інформації щодо підтвердження
визначеної позивачем митної вартості
товару та обраного методу визначення
митної вартості.

Також, не погодившись з винесеним
судовим рішенням, до суду з апеляційною
скаргою звернулось ТОВ
«Кадіум-Імпорт», яке посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
та задовольнити адміністративний
позов в повному обсязі.

Скаржник вказує на те, що скасування
судом рішення про коригування митної
вартості товару свідчить про
протиправність здійсненого митним
органом коригування, і відповідно
протиправне завищення суми податку на
додану вартість, що підлягала до
сплати, тобто відмова суду у
задоволенні вимоги про стягнення
надміру сплаченого податку є
невмотивованою та незаконною, при
цьому, віднесення суми надміру
сплаченого ПДВ до податкового кредиту
за відповідний період свідчить про
дотримання Товариством положень
податкового законодавства, а не про
намір одночасно зменшити податкове
зобов'язання з ПДВ та отримати ці кошти
з Державного бюджету.

Прокуратурою Кіровоградської області
до суду надіслані письмові заперечення
на апеляційну скаргу ТОВ
«Кадіум-Імпорт», в яких особи, що
приймають участь у розгляді справи,
вказують на безпідставність доводів
апеляційної скарги позивача та
просять суд залишити її без
задоволення.

ГУ ДКСУ в Кіровоградській області
надано відзив на апеляційну скаргу,
згідно якого у органу держказначейства
не виникло обов'язку щодо повернення
перерахованих позивачем коштів.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники відповідача, третьої
особи та прокурор.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, заяв в порядку ст. 192 КАС
України, заперечень відповідача на
апеляційну скаргу, нез'явлення в судове
засідання представників не
перешкоджає розгляду скарги.

Згідно умов контракту від 21.05.2013 р.,
укладеного між ТОВ «Кадіум-Імпорт» та
фірмою «Textile service uab», Литва (а. с.14-17), та
інвойсу № 111113 від 11.11.2013 р. (а.с.18)
Товариством отримано тканину.

З метою митного оформлення вказаного
товару 24.12.2013 р. Товариством подано до
Кіровоградської митниці митну
декларацію № 901050000/2013/011758, згідно з якою
митна вартість товару визначена за
методом № 1 - за ціною договору у
розмірі 98619 USD $ (гривневий еквівалент 788
261,67 грн.) (а. с.79).

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару митниці надано певний
перелік документів, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Як зазначає відповідач, під час
здійснення митницею контролю
правильності визначення митної
вартості товару було перевірено
документи, подані для підтвердження
митної вартості товарів і відомості, що
необхідні для здійснення митного
контролю і 24.12.2013 р. вручено позивачеві
запит з вимогою надати інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
стосуються оцінюваного товару (а. с.41,
42).

Як зазначено в даному запиті його
причиною є: «спрацювання
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками Форма контролю 105-2.
Можливе заниження митної вартості
товару. Перевірка правильності
застосування обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару.

Далі в запиті від 24.12.2013 р. зазначається,
що «в зв'язку з наявними розбіжностями,
що містяться в поданих до митного
оформлення документах, неможливістю
перевірки правильності обчислення
окремих складових заявленої митної
вартості, для підтвердження заявленої
митної вартості, у відповідності до
Розділу III «Митна вартість товарів та
методи її визначення», частини 3 Статті
53 «Документи, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості» Митного кодексу України»,
Товариству протягом 10 календарних днів
необхідно надати (за наявності) такі
додаткові документи:

- банківські платіжні документи або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- митну декларацію країни відправлення
(з перекладом);

- висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями;

- калькуляцію витрат на товар, видану
ТПП країни походження товару.

При цьому, на даному запиті позивачем
зроблено запис про те, що інших
документів надати не має можливості,
процедура консультації проведена.

31.12.2013 р. відповідач прийняв рішення №
901050000/2013/000284/2 про коригування митної
вартості товарів, згідно якого сума
зазначеного товару становить 122 756,98 USD $
(гривневий еквівалент 981196,54 грн.) (а. с.11).

Як зазначено в даному рішенні:
«враховуючи, що декларантом не надано
додаткових документів; заявлена митна
вартість товару нижча, ніж митні
вартості ідентичних та подібних
товарів, оформлених в органах доходів і
зборів України в митний режим «ім-порт»
в максимально наближений час
(інформація про які міститься в ПІК
"Інформаційно-пошукова система обробки
та аналізу цінової інформації при
визначенні митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України"), виникають обґрунтовані
сумніви щодо достовірності відомостей
про заявлену митну вартість товару, в
зв'язку з чим рівень заявленої митної
вартості не може бути застосований.
Цінову інформацію про ідентичні та
подібні товари в розумінні ст.59, 60 та з
урахуванням положень ст.61 МКУ
експортовані в Україну в максимально
наближений термін до дати експорту
товару в Україну не виявлено. Для
визначення митної вартості товару за
МВВ згідно ст.62 та 63 МКУ необхідна
інформація відсутня. У відповідності
до положень ст.54, 55 МКУ, митну вартість
товару визначено згідно ст.64 МКУ
резервним методом на рівні на рівні 5.01
дол. США за 1 кг. Використана інформація
з МД № 901050000/2013/0111701 від 06.12.13, нетто 23 512
кг, товар ідентичний даному, умови
поставки СFR-Одеса, МВВ-6».

Також 31.12.2013 р. Кіровоградською
митницею оформлено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України № 901050000/2013/00289, якою відмовлено
у митному оформленні товару (а. с.12).

Вимогою для митного оформлення товарів
відповідачем в картці відмови
зазначено надання нової ВМД
відповідно до рішення про коригування
митної вартості товарів 901050000/2013/000284/2
від 31.12.2013 р. з доплатою митних платежів
та коригуванням відповідних граф (а.
с.12).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ТОВ "Кадіум-імпорт"
випущено товар у вільний обіг за
відкоригованою митною декларацією від
08.01.2014 р. №901050000/2014/000048 під гарантійні
зобов'язання.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги Кіровоградської
митниці та ТОВ «Кадіум-Імпорт» не
підлягає задоволенню з таких підстав:

Так, згідно ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

За твердженням скаржника (Криворізької
митниці, який оскаржує постанову суду
першої інстанції у частині задоволених
позовних вимог) у митного органу була
наявна інформація щодо за результатами
співставлення товару із рівнем
заявленої митної вартості та з рівнем
митної вартості товарів, митне
оформлення яких вже здійснено,
встановлено, що митна вартість
аналогічних товарів проводилась на
більшому рівні вартості товару, що
призвело до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості товару та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

При цьому, метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, не може бути
застосований через те, що використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально, не визначені
достовірно; декларантом не подано
документи, які підтверджують митну
вартість, а також декларант відмовився
від надання додаткових документів, що
підтверджують митну вартість.

Метод визначення вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів за
твердженням відповідача не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
даних за вартістю операцій з
ідентичними товарами однаковими по
всіх ознаках з оцінюваними товарами).

В зв'язку цим, а також з огляду на те, що
згідно наявної у митного органу
інформації щодо раніше визначених
митних вартостей за методом 6 у митній
декларації позивача №901050000/2013/011170 від
06.12.2013 р., в якій митна вартість всіх
трьох позицій товару визначена за
допомогою резервного методу.

Згідно ч.6 ст.54 МК України (в редакції на
момент прийняття спірного рішення)
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК
України відмова у митному оформленні -
це письмове вмотивоване рішення
митного органу про неможливість
здійснення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.12 ст.264 МК
України у разі відмови у прийнятті
митної декларації посадовою особою
митного органу заповнюється картка
відмови у прийнятті митної декларації
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

У статті 57 МК України наведені методи
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно даної
статті такими методами є 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу.

Згідно п.1, п.2 ч.2 ст.55 МК України
прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України
зазначеного кодексу документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52
цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.54 МК
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Так, аналіз положень ч.3 ст.53, частин 2, 4-6
ст.54, ст.58 МК України надає підстави для
висновку про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
частини числового значення митної
вартості, правильності розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 МК України.

При цьому, митний орган має право
відійти від законодавчих обмежень,
пов'язаних з перевіркою основного
переліку документів, які не
підтверджують митну вартість товарів,
та витребувати у декларанта додаткові
документи лише у випадку, якщо надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або ці документи не містять всіх
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

В якості причини неможливості
визнання заявленої декларантом митної
вартості товару у спірному рішенні
відповідачем, зокрема зазначено про
наявність розбіжностей, що містяться в
поданих до митного оформлення
документах, та про неможливість
перевірки правильності обчислення
окремих складових заявленої митної
вартості, однак ані у запиті від 24.12.2013
р., ані у рішенні про коригування митної
вартості від 31.12.2013 р. не зазначено, які
саме розбіжності містять подані
позивачем до митного оформлення
документи.

При цьому, в апеляційній скарзі
Кіровоградською митницею зазначено, що
у поданих до митного оформлення
документах відсутні всі дані
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, а
саме:

- пунктом 2.2. Розділу 2 «Цена и общая
стоимость Договора» контракту № 03/13
від 21.05.2013 передбачено, що ціна товару
включає вартість його зберігання,
навантаження, пакування, тари, упаковки
та маркування, - однак вони не
піддаються обчисленню у відповідності
до п.2 ч.2 ст.52 МК України;

- у інвойсі Серія ТК8 № 111113 від 11.11.2013 не
наводиться деталізація складових
вартості товару, які зазначені у п.2.2
контракту № 03/13 від 21.05.2013 р.;

- відсутні документи, які передбачені
умовами пункту 3.10. Розділу 3 «Условия
поставки» контракту № 03/13 від 21.05.2013 р.:
товаро транспортна накладна, заповнена
у відповідності з інструкціями
Покупця: транзитна декларація країни
Продавця.

Колегією суддів такі доводи скаржника
(митного органу) до уваги не
приймаються з огляду на те, що:

- підставою прийняття спірних рішення
про коригування митної вартості від
31.12.2013 р. та картки відмови від 31.12.2013 р.
стали висновки, зазначені в запиті від
24.12.2013 р. та рішенні від 31.12.2013 р., тому
для вирішення спору необхідним є
дослідження правомірності та
обґрунтованості саме цих висновків, і
посилань на конкретні випадки
виявлених розбіжностей ці документи не
містять;

- в якості причини неможливості
визнання заявленої декларантом митної
вартості товару у спірному рішенні
відповідачем зокрема зазначено, що
подані до митного оформлення товару
документи не містять всіх даних,
відповідно до обраного декларантом
методу, однак ані у рішенні, ані у
запиті не зазначено яких саме даних не
містять подані документи;

- зазначені відповідачем
розбіжності по суті не є розбіжностями,
оскільки не містять суперечностей з
іншими поданими позивачем документами
та не впливають на можливість або
неможливість перевірки числового
значення заявленої митної вартості
товару.

При цьому, інших підстав, передбачених
ч.3 ст.53 МК України, які б обумовили
правомірність дій відповідача щодо
витребування додаткових документів у
декларанта, митним органом не
зазначено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
обґрунтування причин, які обумовлювали
вимогу до позивача надати додаткові
документи, стосовно наявності
вищенаведених розбіжностей, є
неправомірним, таким, що не стосуються
митної вартості товару, і, відповідно,
це не давало право відповідачу на
витребування додаткових документів
для підтвердження митної вартості
товару у Товариства.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС
України, не доведено, що при
декларуванні позивачем товару за
першим методом (вартістю контракту)
були наявними обставини, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
митного органу щодо вартості
імпортованого товару.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про безпідставність
прийняття відповідачем рішення про
коригування митної вартості товарів №
901050000/2013/000284/2 від 31.12.2013 р. та картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 31.12.2013р.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим задоволення судом
першої інстанції позовних вимог ТОВ
«Кадіум-Імпорт» в частині визнання
протиправними та скасування
вищевказаних рішення та картки
відмови Кіровоградської митниці.

Отже, доводи апеляційної скарги
Кіровоградської митниці не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог.

Водночас, колегія суддів вважає і
обґрунтованою відмову у задоволенні
позовних вимог (оскаржену Товариством
в апеляційній скарзі) щодо стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Кадіум-Імпорт» суми митного
платежу, сплаченого під гарантійні
зобов'язання, а саме 38 586,98 грн., та щодо
зобов'язання відповідача в
установленому законом порядку скласти
та направити ГУ ДКСУ в Кіровоградській
області висновок про повернення йому з
Державного бюджету України надмірно
сплачених митних платежів в сумі 38 586,98
грн., про однорідність яких вірно
зазначено судом першої інстанції.

За приписами ч.8 ст.55 МК України
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

У відповідності до ч.8 ст.313 МК України
при невиконанні зобов'язання,
забезпеченого грошовою заставою, сума
митних платежів, що підлягає сплаті,
перераховується до державного бюджету
із сум грошової застави.

При цьому, згідно ч.1-3 ст.301 МК України
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України.

Помилково та/або надміру зараховані до
Державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються контролюючим органом
на підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку) протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

Як встановлено вище, за зверненням ТОВ
"Кадіум-імпорт" до Кіровоградської
митниці товари було випущено у вільний
обіг за відкоригованою митною
декларацією від 08.01.2014 р. № 901050000/2014/000048
під гарантійні зобов'язання відповідно
до ч.7 ст.55 МК України з огляду на
ненадання Товариством додаткових
документів.

При цьому, відповідно до МД від 08.01.2014 р.
№ 901050000/2014/000048 (графа 49), відстрочення
перерахування платежів до державного
бюджету встановлено до 29.03.2014р. (а.с.19).

За інформацією відповідача залишок
коштів позивача як учасника ЗЕД на
рахунку митниці станом на 13.03.2014 р. по МД
від 08.01.2014 р. № 901050000/2014/000048 становить 38
586,98 грн. (а. с.83), тобто кошти у розмірі 38
586,98 грн. не надійшли до Державного
бюджету, а знаходяться на рахунку
відповідача до 29.03.2014 р.

Отже, на момент прийняття постанови
судом першої інстанції кошти у розмірі
38586,98 грн. не надійшли до Державного
бюджету, а знаходились на рахунку
відповідача до 29.03.2014 р., тому наявності
надмірно зарахованих до бюджету митних
платежів не було, що свідчило про
передчасність позовних вимог
Товариства в цій частині.

Крім того, скаржником (ТОВ
"Кадіум-Імпорт") не спростовується, що
суму податку на додану вартість в
розмірі 38 586,98 грн., сплачену за
відкоригованою митною декларацією від
08.01.2014 р. № 901050000/2014/000048, Товариством
включено до податкового кредиту за
січень 2014 року (а. с.118).

При цьому, скаржник зазначає, що
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту
пов'язане виключно з наявністю
відповідних норм податкового
законодавства, а не з діями позивача, до
того ж, віднесення до податкового
кредиту витрат, понесених внаслідок
незаконних рішень відповідача, не
потягло відповідного відшкодування
податкового кредиту, тобто у будь-якому
випадку грошові кошти у розмірі 38586,98
грн. як податковий кредит чи будь-яким
іншим чином скаржнику ТОВ
«Кадіумс-Імпорт» не відшкодовувались.

За приписами п.198.2 ст.198 ПК України
для операцій із ввезення на митну
територію України товарів та з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 ПК
України при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п.200.3 ст.200 ПК
України).

При цьому,якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду (п.200.4 ст.200 ПК
України).

Отже, судом першої інстанції вірно
зазначено, що Товариство, включивши
вищевказану суму ПДВ до податкового
кредиту за січень 2014 року, фактично
використало своє право на податковий
кредит з податку на додану вартість за
митною декларацією з урахуванням суми
ПДВ в розмірі 38586,98 грн. і підстави для
задоволення позовних вимог про
стягнення цієї суми з Державного
бюджету відсутні, оскільки чинне
законодавство не надає можливості
платнику податку одночасно і зменшити
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на суму податкового
кредиту, і отримати з Державного
бюджету сплачену суму податку на
додану вартість, що стала підставою для
його (податкового кредиту) формування.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим задоволення судом
першої інстанції позовних вимог ТОВ
«Кадіум-Імпорт» в частині визнання
протиправними та скасування
вищевказаних рішення та картки
відмови Кіровоградської митниці.

Отже, доводи апеляційної скарги ТОВ
«Кадіум-Імпорт»не спростовують
правового обґрунтування, покладеного в
основу судового рішення, тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції в
частині позовних вимог, у задоволенні
яких відмовлено.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог і передбачених статтею
202 КАС України підстав для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
митниці Міндоходів, на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 р. у справі № П/811/641/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 р. у справі № П/811/641/14 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко