Справа № 2а-0770/2820/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року м. Київ
К/800/25251/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Бількін О.С.,

від відповідача - Бондарєв С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби

на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17.12.2012

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013

у справі № 2а-0770/2820/12

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Єврокар"

до Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17.12.2012, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 09.04.2013, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 10.04.2012
№19/22-0/309113130 та №18/22-0/309131, від 07.07.2012
№000114/22-0/30913130.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржувані
рішення - без змін.

Крім того, відповідачем було заявлене
клопотання про заміну Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби на її
правонаступника - Ужгородську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області.

Згідно зі ст. 55 КАС України, заявлене
клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
була проведена планова виїзна
документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання Приватним
акціонерним товариством «Єврокар»
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 по
30.09.2011, за результатами якої складений
Акт від 21.02.2012 №147/23-0/30913130. Не
погоджуючись з висновками акта
перевірки, 03.03.2012 позивачем були подані
заперечення, за результатом розгляду
яких, відповідачем була проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка з приводу питань, що стали
предметом оскарження акта від 21.02.2012
№147/23-0/30913130.

За результатом позапланової перевірки
складений акт від 27.03.2012 №32/22-0/30913130.
Заперечення позивача на Акт
позапланової перевірки від 30.03.2012 №223,
не враховані відповідачем при
прийнятті рішень за результатами
перевірки.

На підставі акта перевірки,
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- форми «Р» №19/22-0/30913130 від 10.04.2012,
відповідно до якого позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток іноземних юридичних осіб
на загальну суму 363 013,50 грн., з яких: 314
355,20 грн. - основний платіж, 48 658,30 грн. -
штрафні (фінансові) санкції, у зв'язку
із порушенням п.13.1 ст.13 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», п.160.1 ст.160 ПК України та
вимог ст.11 Конвенції між Урядом України
і Урядом Чеської Республіки про
уникнення подвійного оподаткування та
попередження податкових ухилень
стосовно податків на доходи і майно;

- форми «Р» №18/22-0/30913130 від 10.04.2012 р.,
відповідно до якого позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток на загальну суму 2 737 472,00
грн., з яких: 2 469 384,00 грн. - основний
платіж, 268 088,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції, у зв'язку із порушенням п.1.32,
ст.1, пп.5.5.1 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
пп.14.1.27, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.141.1 ст.141 ПК
України.

За результатами адміністративного
оскарження зазначених
повідомлень-рішень, відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р»
№000114/22-0/30913130 від 07.07.2012, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток, що підлягає
сплаті до бюджету, у розмірі 6215,75 грн., в
т.ч. за основним платежем 4973,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 1242,75 грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
задоволення позову, враховуючи
наступне.

Матеріали справи свідчать, що 25.05.2009 між
позивачем та UniCredit Bank Czech Republic a.s. було
укладено експортний кредитний договір
№ВС00010, на виконання якого за період з
01.01.2010 по 30.09.2011 позивачем перерахувано
Bank Czech Republic a.s. відсотки за користування
кредитом на суму 6 287 111,47 грн.

Відповідно до умов договору, проценти
являються доходом нерезидента від
боргових вимог, тобто, процентами, що
підпадають під дію п. 4 ст. 11 Конвенції.
Згідно п. 4.03 ст. 4 Кредитного договору,
кредитування здійснюється за умови
отримання страхового покриття
Державної корпорації з експортних
гарантій та страхування (агенції EGAP) -
акціонерного товариства, яким в
повному обсязі володіє держава - Чеська
Республіка, і яке згідно Закону Чеської
Республіки №58/1995 «Про страхування та
фінансування експорту з державною
підтримкою», разом із Міністерством
промисловості і торгівлі Чеської
Республіки, Чеським експортним банком
та Агентством CzechTrade входить до системи
органів, що здійснюють державну
підтримку експорту. Відповідно до п. 8.01.
ст. 8 Кредитного договору, кредитні
ризики, які покриті агенцією EGAP,
розповсюджуються і на несплату
відсотків.

Таким чином, відповідно до умов
Кредитного договору, проценти, що
виникають в Україні і сплачуються
нерезиденту, як проценти, одержані по
займу і гарантовані агенцією EGAP, є
такими, що гарантовані Урядом, та
підлягають звільненню від
оподаткування в Україні на підставі п. 3
ст. 11 Конвенції.

Наведене підтверджується наявними в
матеріалах справи листами, а саме:

- листом від 09.06.2009 директора
департаменту страхування експортних
ризиків агенції EGAP п. Martin Durina «відносно
страхування експортних кредитних
ризиків по експортному кредитному
договору №ВС00010 від 25.05.2009, укладеному
між ЗАТ «Єврокар», Україна та
УніКредитбанк Чеська республіка про
те, що АТ garancni a pojistovaci spolecnost, a.s» (EGAP)
являється державною кредитною
страховою компанією, якою в повному
обсязі володіє Чеська республіка.
Основним видом діяльності EGAP являється
страхування експортних кредитів від
експортних кредитних ризиків. Даний
вид страхування здійснюється при
державній підтримці, яка полягає в
наданні державою гарантій по
зобов'язанням EGAP, які виникають в
зв'язку з договорами страхування.
Експортний кредит, виданий згідно
експортного кредитного договору,
застрахований від експортних
кредитних ризиків агентством EGAP та
зобов'язання EGAP, які виникають по
договору страхування даного кредиту,
забезпечуються державною гарантією»;

- листом агенції EGAP від 11.04.2012, про те, що
агенція EGAP є державною компанією
Чеської Республіки і законодавчо
наділена правом здійснювати державну
підтримку експорту, тобто надавати
державні гарантії за експортними
кредитами, а Кредитний договір, який
застрахований EGAP від усіх політичних
ризиків згідно страхового полісу
№107007042 від 12.06.2009, в розумінні
Конвенції, проценти, що отримує UniCredit Bank
Czech Republic a.s по такому Кредитному
договору та їх сплата з боку позивача
застраховані полісом EGAP (гарантовані
Чеською Республікою);

- листом UniCredit Bank Czech Republic a.s. від 22.03.2012,
яким підтверджено, що проценти, які
сплачуються позивачем по Кредитному
договору гарантовані Урядом Чеської
Республіки через агенцію EGAP;

- листом Міністерства Фінансів Чеської
республіки, отриманим позивачем через
Посольство України в Чеській
республіці і згідно змісту якого
проценти, одержані по займу,
гарантованому EGAP, можна розглядати як
проценти, одержані по займу, який є
гарантований урядом Чеської
республіки, тобто, згідно Конвенції
такі проценти мають бути звільнені від
податків в країні з джерелом
походження, відповідно до п. 3 ст. 11
Конвенції.

За наведених обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку, що
проценти, одержані по займу UniCredit Bank Czech
Republic a.s., гарантовані Урядом Чеської
республіки через фінансовий інститут,
який повністю належить цьому Уряду, а
саме агенцію EGAР, та, в силу приписів п. 3
ст. 11 Конвенції, є такими, що звільнені
від оподаткування в Україні.

Відповідно до пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», до складу валових витрат
відносяться будь - які витрати,
пов'язані з виплатою або нарахуванням
процентів за борговими зобов'язаннями
(у тому числі за будь - якими кредитами,
депозитами) протягом звітного періоду,
якщо такі виплати або нарахування
здійснюються у зв'язку з веденням
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пп. 138.10.3 «е» п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України, до складу
інших витрат включаються витрати на
збут, які включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, зокрема, витрати на
транспортування, перевалку і
страхування товарів, транспортно -
експедиційні та інші послуги, пов'язані
з транспортуванням продукції
відповідно до умов договору.

Відповідно до пп. 141.1 ст. 141 Податкового
кодексу України, до складу витрат
включаються будь - які витрати,
пов'язані з нарахуванням процентів за
борговими зобов'язаннями (в тому числі
за будь - якими кредитами, позиками,
депозитами, крім фінансових витрат,
включених до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку) протягом звітного періоду, якщо
такі нарахування здійснюються у
зв'язку з провадженням господарської
діяльності платника податку.

Як було встановлено судами, позивачем
були отримані кошти на підставі
кредитних договорів, які передбачали
сплату відсотків за користування
кредитними коштами. Вказані кошти
використовувались виключно за
призначенням та у зв'язку з веденням
підприємством господарської
діяльності.

Позивачем здійснюється виробництво
автомобілів марки Skoda із комплектуючих,
які позивач купує у Skoda Auto a.s. Чеська
Республіка, згідно укладених
Контрактів на поставку комплектуючих.

Відповідно до умов Контрактів,
поставка комплектуючих здійснюється
на умовах EXW (франко - завод) - Млада
Болеслав (Чехія) та FCA (франко -
перевізник) - Млада Болеслав, Квасіні,
та/або інше місто в Чеській Республіці,
що визначається самостійно Skoda Auto a.s.
для окремих моделей, в редакції
Інкотермс, діючій на момент здійснення
поставки.

Таким чином, покупець несе всі витрати
і ризики у зв'язку з перевезенням
товару з площ продавця до місця
призначення. Продавець здійснює
поставку товару, який пройшов митне
очищення для експорту, шляхом
передання призначеному покупцем
перевізнику у названому місці (згідно
контрактів на поставку, це площини
продавця).

Виходячи з умов Договорів поставки
комплектуючих та базисів поставки EXW -
франко - завод, FCA - франко - перевізник,
на позивача покладений обов'язок
забезпечити організацію здійснення
такої господарської операції, як
поставка комплектуючих з площин
продавця на площини покупця, в тому
числі і шляхом забезпечення
відповідної кількості вагонів під
завантаження в м. Млада Болеслав,
Квасіні, Добровіце (Чеська республіка).

Для виконання договірних зобов'язань
позивачем залучалася компанія АТ Slovakia
Medzinarodna preprava a.s.», яка використовувала
для таких перевезень вагони загального
парку та вагони приватного парку
згідно Договору №0503/09 від 05.03.2009.
Відповідно до п.1 п.п.1.1, 1.3 Додатку №2 до
вказаного Договору, позивач придбаває
та оплачує експедитору комплексну
послугу з транспортно - експедиційних
послуг, однією із складових якої є
перевезення вагонів у зворотному
напрямку під завантаження. Між
позивачем і експедитором погоджено
структуру послуги, її вартість, спосіб
надання послуги та маршрут
перевезень. Умови перевезення
передбачають, що вагони приватного
парку не повертаються експедитору АТ ess
Slovakia Medzinarodna preprava a.s., а перевозяться в
зворотному напрямку на адресу
постачальника Skoda Auto a.s. під
завантаження комплектуючими у м. Млада
Болеслав або Добровіце (Чехія), в
залежності від місця поставки
комплектуючих, для їх наступної
поставки позивачу відповідно до умов
Контрактів на поставку комплектуючих,
в яких зазначаються маршрути
прямування вагонів, як порожніх, так і з
тарою.

При цьому, судами враховано, що вагони
приватного парку, які використовуються
для здійснення перевезень, є
специфічними, спеціально призначеними
для перевезення комплектуючих для
виробництва автомобілів та найбільш
оптимальними за своєю конструкцією та
обсягом можливого завантаження
комплектуючих, у зв'язку з чим
підприємством для належної
організації господарської діяльності
з виробництва автомобілів через
експедитора залучена визначена
кількість вагонів приватного парку,
які постійно використовуються в
технологічному процесі поставок
комплектуючих для виробництва
автомобілів, що підтверджується
міжнародними транспортними
накладними, актами виконаних робіт.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
правомірності віднесення позивачем до
складу валових витрат нарахованих
відсотків за борговими зобов'язаннями
та включення вартості оплачених послуг
по організації перевезення до
собівартості товарів, у зв'язку з чим
висновки податкового органу щодо
безпідставного завищення позивачем
валових витрат не відповідають
фактичним обставинам справи.

Крім того, слід зазначити, що Закон
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та Податковий кодекс
України не містять норми, які б прямо
забороняли включати до валових витрат
підприємства суми сплачених відсотків
за користування кредитними коштами,
які використовуються з метою
здійснення господарської діяльності, у
зв'язку із наданням таким
підприємством поворотної фінансової
допомоги.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби на її
правонаступника - Ужгородську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області.

Касаційну скаргу Ужгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17.12.2012 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль