Справа № 2а-13/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Справа № 9104/21867/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

судді-доповідача
Довгополова О.М.,

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у м. Львові апеляційну
скаргу Прокурора м. Ужгорода
Закарпатської області в інтересах
ОСОБА_2 на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 31 серпня 2011 року у справі за
позовом Прокурора м. Ужгорода
Закарпатської області в інтересах
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
Закарпатської області про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2009 року Прокурор м. Ужгорода
Закарпатської області звернувся до
суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом, у
якому просив зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за 2007-2009 роки.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 31 серпня 2011 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із постановою суду, її
оскаржив Прокурор м. Ужгорода
Закарпатської області в інтересах
ОСОБА_2. В апеляційній скарзі,
покликаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
при винесенні постанови судом першої
інстанції, просить скасувати постанову
та прийняти нову про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку про часткове її задоволення,
враховуючи наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю дитини
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та здійснювала
догляд за ним до досягнення трирічного
віку. Також, судом було встановлено, що
виплата ОСОБА_2 такої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку здійснювалася у
розмірах, менших, ніж передбачено
законом.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 перед відпусткою працювала,
тому в силу ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» має право на отримання
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, позаяк була
застрахованою в системі
загальнообов'язкового соціального
страхування, що підтверджується
матеріалами справи і відповідно не
заперечується стороною відповідача.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ
(далі - Закон № 2240) позивач мала статус
застрахованої особи, а тому допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку повинна була їй
надаватись згідно з цим Законом.

Відповідно до ст.43 Закону № 2240 допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

При цьому колегія суддів вважає, що на
підставі ч. 7 ст. 9 КАС України при
вирішенні даного спору вимоги ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» слід застосовувати у
сукупності із приписами ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», а спірна допомога повинна
обчислюватися у розмірі законодавчо
встановленого розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих атів України»
від 28 грудня 2007 року виключено ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, яке має
преюдиціальне значення, визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) зміни,
внесені підпунктом 12 пункту 25 розділу
ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
атів України», у частині зупинення на
2008 рік дії, зокрема, ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», якою визначено розмір
зазначеної допомоги, а тому з цієї дати
відновлено дію ст.43 вказаного Закону.

Із матеріалів справи, зокрема із
заперечення Управління праці та
соціального захисту населення
Управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради Закарпатської області №
216 від 07.02.2011 року (а.с. 23-25) вбачається, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_2
у 2007-2009 роках виплачувалась у розмірах,
передбачених Законом України «Про
Державний бюджет України» на
відповідні роки.

При цьому суд зазначає наступне.

Нормативно-правові акти, рішення
Конституційного Суду України
доводяться до відома населення у
встановленому законом порядку та за
загальним правилом набирають чинності
з дня їх опублікування, з чим й слід
пов'язувати момент, коли особа повинна
була дізнатися про порушення свого
права. Водночас надання контролюючими
органами різного роду відповідей,
роз'яснень на звернення громадян не
повинні пов'язуватися з днем, від якого
підлягає обчисленню строк з якого
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Згідно з
частинами 1, 2 статті 100 цього Кодексу (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин та розгляду
справи в суді першої інстанції)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Враховуючи пропущення позивачем
річного строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, наполягання відповідача на
відмові у позові на цій підставі, у
задоволенні позовних вимог за період з
01 січня 2007 року по 22 липня 2008 року слід
відмовити.

Аналізуючи зазначені правові норми
колегія суддів приходить до висновку,
що в даному випадку застосуванню
підлягає ч. 2 ст. 5 КАС України, за якою
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про залишення позовних
вимог за період з 01 січня 2007 року по 22
липня 2008 року без розгляду, як це
передбачено ст. 100 КАС України в
редакції, чинній на час розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що вірним способом відновлення
порушеного права ОСОБА_2 є покладення
обов'язку на відповідача провести
належне нарахування та виплату
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, визначеному
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за період з 23 липня 2008 року
по 14 серпня 2009 року (по дату досягнення
дитиною трирічного віку), що на думку
колегії суддів, відповідає нормам
матеріального та процесуального права
й фактичним обставинам справи.

Неврахування наведеного є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п.2,
ст.ст. 198, 202 п.4, ст. 205 ч. 2, ст.ст. 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокурора м.
Ужгорода Закарпатської області в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково, постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 31 серпня 2011 року у справі №
2-а-13/11 - скасувати. Адміністративний
позов Прокурора м. Ужгорода
Закарпатської області в інтересах
ОСОБА_2 в частині позовних вимог за
період з 01 січня 2007 року по 22 липня 2008
року залишити без розгляду. В решті
прийняти нову.

Позов задовольнити частково.
Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
Закарпатської області нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_2 допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 23 липня 2008
року по 14 серпня 2009 року у розмірі,
визначеному ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за вказаний період з
урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький