Справа № 826/18400/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2014 року № 826/18400/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства юстиції України, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору: Державна виконавча служба
України провизнання протиправним та
скасування наказу О Б С Т А В И Н И С П Р
А В И:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Міністерства юстиції України про
визнання протиправним та скасування
наказу від 05.09.2014 №1938/к «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1».

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що оскаржений наказ є безпідставним,
висновки покладені в основу наказу не
відповідають фактичним обставинам.

Відповідач - Міністерство юстиції
України - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи, з
яких вбачається, що позивач неналежно
виконував посадові обов'язки в частині
здійснення контролю за роботою
підлеглих, внаслідок чого суттєво
зменшились показники стягнення витрат
на проведення виконавчих дій та
виконавчого збору, внаслідок чого було
прийнято оскаржений наказ.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору в
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні за згодою сторін
відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалено про вирішення справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

На час виникнення спірних
правовідносин ОСОБА_1 працював на
посаді начальника Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області.

Наказом Міністерства юстиції України
від 05.09.2014 №1938/к оголошено догану
ОСОБА_1.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але одночасно вони є і вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

Спірні правовідносини врегульовано
Законом України «Про державну службу»
Кодексом законів про працю України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
державну службу» дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за порушення правил
професійної етики, інший вчинок, який
порочить його як державного службовця
або дискредитує державний орган, в
якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Згідно із ст. 147 Кодексу законів про
працю України за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення.

Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про
працю України дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

З матеріалів справи вбачається, що
листом від 07.08.2014 Голова Державної
виконавчої України позивачу
запропоновано надати пояснення
стосовно причин заниження показників
за вказаним напрямком роботи.

12.08.2014 позивачем надано пояснення щодо
причин заниження показників за
вказаним напрямком роботи.

З огляду на викладене вбачається, що
07.08.2014 відповідачу стало відомо про
заниження показників за вказаним
напрямком роботи, а 05.09.2014 винесено
оскаржений наказ, яким позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, отже оскаржений
наказ винесено з дотриманням строку
встановленого ст. 148 Кодексу законів
про працю України.

Статтею 149 Кодексу законів про працю
України визначено, що до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Зі змісту оскарженого наказу
вбачається, що протягом 1 півріччя 2014
року органами державної виконавчої
служби Миколаївської області стягнуто
4,2 млн грн.. виконавчого збору, що на 192,1
тис грн. або 4% менше у порівнянні з 1
півріччям 2013 року.

Станом на 01.07.2014 відповідно до постанов
державних виконавців про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій
стягнуто 612,3 тис. грн., що на 11% менше у
порівнянні з аналогічним періодом 2013
року.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).

Підстави для стягнення виконавчого
збору та виконавчих витрат визначено
ст. 28, 41 згадуваного Закону.

Суд зауважує, що і стягнення
виконавчого збору, і стягнення витрат
на проведення виконавчих дій можливе
виключно за наявності підстав
визначених Законом України «Про
виконавче провадження».

При цьому і постанова про стягнення
виконавчого збору, і постанова про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій, відповідно до норм
Закону України «Про виконавче
провадження» можу бути оскаржено і до
керівника відповідного органу, і в
судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Державні виконавці зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб визначені, зокрема, Законом
України «Про виконавче провадження» та
як наслідок стягувати виконавчий збір
та витрати на проведення виконавчих
дій за наявності підстав визначених
Законом України «Про виконавче
провадження», отже зменшення
показників стягнення виконавчого
збору та виконавчих витрат не є
безумовним доказом неналежного
виконання посадових обов'язків
державними виконавцями та/або їх
керівником.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України
«Про виконавче провадження» контроль
за своєчасністю, правильністю і
повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби.

Відповідачем та третьою особою не
надано суду жодного належного доказу
на підтвердження того, що зменшення
стягнення виконавчого збору та витрат
на проведення виконавчих дій відбулось
у зв'язку з неналежним виконанням
службових обов'язків позивачем та
відсутністю з боку позивача контролю
за роботою підлеглих.

Крім того, суд звертає увагу, що
оскаржуваний наказ не містить будь
яких фактичних подій безпосередньо
пов'язаних з виконанням позивачем
службових обов'язків, які б вказували
на конкретні обставини (місце, час) і
наслідки; наказ містить посилання на
"Звіт про роботу органів державної
виконавчої служби за 1 півріччя 2014 року"
та загальні норми чинного
законодавства, яких регламентують
діяльність позивача, тобто фактично на
позивача накладено дисциплінарне
стягнення на підставі статистичного
звіту, а не за фактом вчинення
дій/бездіяльності саме позивача, що на
думку суду є неприпустимим.

З цього приводу суд зазначає, що
вирішуючи адміністративну справу, суд
в даному випадку, враховуючи
особливості категорії
адміністративних справ з приводу
прийняття, проходження та звільнення з
публічної служби, виходить із
дослідження спірного рішення в
контексті правомірності його
винесення та обґрунтованості,
викладених у ньому висновків.

За загальним правилом, наказ про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності повинен містити
підстави, конкретні неправомірні дії
(бездіяльність), які ставляться в вину,
норми чинного законодавства, за
порушення якої накладено
дисциплінарне стягнення, натомість, у
спірному наказі вищезазначені
критерії не містяться, що в свою чергу
свідчить про його необґрунтованість та
невідповідність вимогам чинного
законодавства.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивач мав заохочення,
а саме: подяку Прем'єр-Міністра України
від 08.10.2009, почесну грамоту Кабінету
Міністрів України від 26.09.2012, почесну
грамоту Миколаївської обласної
державної адміністрації, нагороджений
грамотою Головного управління юстиції
у Миколаївській області.

За таких обставин на думку суду
при прийнятті оскарженого наказу
відповідачем не враховано попередня
поведінка позивача.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, оцінивши докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виходячи з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та
скасувати наказ Міністерства юстиції
України від 05.09.2014 №1938/к «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1».

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур