Справа № 826/17591/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Прокурора Шевченківського
району міста Києва в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2,
опікуна малолітніх дітей ОСОБА_3 до
треті особи Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
ОСОБА_4 ОСОБА_5 про зобо'язати вчинити
12 листопада 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Прокурор Шевченківського району міста
Києва в інтересах малолітніх дітей
ОСОБА_1, ОСОБА_2, опікуна малолітніх
дітей ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві (далі
по тексту - відповідач), за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому просить:
зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
скасувати запис від 12 вересня 2012 року
про право власності на квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 листопада 2014
року відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 27листопада 2014 року.
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
В жовтні 2013 року прокуратура
району звернулась до Оболонського
районного суду міста Києва в інтересах
малолітніх дітей - сиріт ОСОБА_6, ОСОБА_2
та опікуна малолітніх ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус
Київського міського округу ОСОБА_7 із
позовом, в якому просив визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений 06.09.12 між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, з підстав його фіктивності.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим,
що ОСОБА_4 визнано винним в загибелі
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, після смерті яких
залишились сиротами малолітні ОСОБА_1
та ОСОБА_2. Прокуратура району
стверджувала, що договір дарування є
фіктивним та складено з метою
приховання майна, яке підлягає до
реалізації в рахунок виконання рішення
про відшкодування шкоди.
Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 26 березня 2014 року у справі
№ 761/14838/13 позов задоволено - визнано
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений 06 вересня 2012 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посвідчений 06
вересня 2012 року (в реєстрі №816)
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого у Київському бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна 12.09.12 за реєстраційним
номером 35034989.

За результатом розгляду апеляційної
скарги ОСОБА_4, ухвалою Апеляційного
суду міста Києва від 04 червня 2014 року
останню залишено без задоволення,
рішення суду першої інстанції залишено
без змін і останнє набрало законної
сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК
України.

Таким чином, договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 06 вересня
2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
посвідчений 06 вересня 2012 року (в
реєстрі №816) приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрованого у
Київському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна 12
вересня 2012 року за реєстраційним
номером 35034989 є недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсності.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину.

Разом з тим, матеріали справи свідчать,
що на підставі вищевказаного
недійсного договору державним
реєстратором 12 вересня 2012 року, за
результатом розгляду заяви ОСОБА_5,
прийнято рішення про державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та внесено
відповідні відомості до Реєстру прав
власності на нерухоме майно, копія
якого міститься в матеріалах справи.

Закон України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до абз. 1 частини 1 статті 2
цього Закону державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 13 статті 15 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, встановлює Кабінет Міністрів
України.

Постановою Уряду від 17 жовтня 2013 року №
868 затверджено зокрема, Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - Порядок).

Так, згідно з пунктом 36 Порядку, для
проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Підпунктом 10 пункту 37 Порядку
встановлено, що рішення суду, яке
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно є документом, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно.

Таким чином , договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 06 вересня
2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посвідчений 06 вересня 2012 року (в
реєстрі №816) приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрований у
Київському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна 12
вересня 2012 року за
реєстраційним номером 35034989 є недійсним
та укладений ОСОБА_4 з метою приховання
майна від звернення з нього стягнення
за зобов'язаннями перед ОСОБА_3 та
малолітніми ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Враховуючи, що статтею 26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено що, записи до Державного
реєстру прав вносяться на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, а у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав
до Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав, то рішення державного
реєстратора від 12 вересня 2012 року про
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України, ст. 5 Закону України «Про
прокуратуру», повноваження по
здійсненню захисту інтересів
громадянина або держави, в тому числі
шляхом представництва їх інтересів у
суді, покладено на органи прокуратури
України.

Згідно з ч. 4 п. 4 Рішення
Конституційного Суду України від 08
квітня 1999 року за № 3-рп/99,
прокурор чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутись порушення
матеріальних або інших інтересів
громадянина чи держави, обґрунтовує у
позовній заяві необхідність їх захисту
та зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Відповідно до вимог статті 60 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 36-1
Закону України «Про прокуратуру»,
підставою представництва у суді
інтересів громадянина є його
неспроможність через фізичний чи
матеріальний стан, похилий вік або з
інших поважних причин самостійно
захистити свої порушені чи оспорюванні
права або реалізувати процесуальні
повноваження.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. є малолітніми дітьми-сиротами,
які не спроможні самостійно захистити
свої порушені права та реалізувати
процесуальні повноваження,
прокуратура району має всі підстави
для представництва їх інтересів в суді.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, вважає
адміністративний позов Прокурора
Шевченківського району міста Києва в
інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1,
ОСОБА_2, опікуна малолітніх дітей
ОСОБА_3 таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Прокурора
Шевченківського району міста Києва в
інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1,
ОСОБА_2, опікуна малолітніх дітей
ОСОБА_3 задовольнити повністю.

2.Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
скасувати запис від 12 вересня 2012 року
про право власності на квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник