Справа № 2а/463/42/13
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 грудня 2014 року м. Київ
В/800/5563/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Рецебуринського Ю.Й. - доповідача,

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

Ємельянової В.І.,

Кочана В.М.,

розглянувши заяву Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області (далі - ГУ ПФУ у Львівській
області) про визнання рішення
протиправним і зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ГУ ПФУ у Львівській
області звернулось до Вищого
адміністративного суду України із
заявою про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
вересня 2014 року.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 239-2 і
240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
вересня 2014 року (К/800/63863/13) ГУ ПФУ у
Львівській області зазначає про
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме - статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі
- Закону №2262-ХІІ) та Порядку обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх
сімей», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року №393 (далі - Порядок), що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Постановою Личаківського
районного суду м. Львова від 10 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним рішення
відповідача і зобов'язано здійснити
перерахунок пенсії позивача з 27 серпня
2011 року відповідно до положень частини
третьої статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою посадою
перед звільненням.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 11 вересня 2014 року
(К/800/63863/13), яку просить переглянути
заявник, залишаючи без змін рішення
судів попередніх інстанцій виходив з
того, що після прийняття
Конституційним Судом України рішення
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, яким
визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення пункту 29
розділу ІІ Закону України від 28 грудня
2007 року «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (тобто, на
26 серпня 2011 року - дату звільнення
позивача зі служби), діяла редакція
частини третьої статті 43 Закону
№2262-ХІІ у редакції Закону №3591-ІV,
відповідно до якої пенсійне
забезпечення військовослужбовців має
здійснюватись, виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням.

Як на підставу неоднакового
застосування одних і тих самих
норм

матеріального права судом касаційної
інстанції, заявник посилається на
постанови Вищого адміністративного
суду України від 27 вересня 2012 року
(К/9991/48978/12) та від 11 жовтня 2012 року
((К/9991/50367/12 (К/9991/50396/12)).

Так, в постановах Вищого
адміністративного суду України від 27
вересня 2012 року (К/9991/48978/12), від 11 жовтня
2012 року ((К/9991/50367/12 (К/9991/50396/12)),
скасовуючи рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову, суд
касаційної інстанції прийшов до
висновку, що постанова №393 не
суперечить положенням статті 43 Закону
№3591-IV, оскільки лише роз'яснює, як саме
обраховуються середньомісячна сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії за останньою
штатною посадою перед звільненням.
Частиною третьою статті 43 Закону №3591-IV
не передбачено, що розмір грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням має
визначатися за останній місяць чи
будь-який інший термін. Тому, пунктом 7
постанови №393 конкретизовано, як саме
визначається розмір грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням.

З рішень Вищого адміністративного
суду України 11 вересня 2014 року, від 27
вересня 2012 року та 11 жовтня 2012 року
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права (статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» та Порядку обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей») у подібних
правовідносинах, у зв'язку з чим, суд
касаційної інстанції прийняв різні за
змістом судові рішення.

У зв'язку з цим, колегія суддів
допускає до провадження справу за
позовом ОСОБА_6 до ГУ ПФУ у Львівській
області про визнання рішення
протиправним і зобов'язання вчинити
дії.

Керуючись статтями 236-240
Кодексу адміністративного
судочинства

України, суд

У Х В А Л И В
:

Допустити до провадження
Верховного Суду України справу за
позовом ОСОБА_6 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області про визнання рішення
протиправним і зобов'язання вчинити
дії.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України протягом п'яти
днів з дня її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Ю.Й. Рецебуринський

А.Ф.Загородній

М.М.Заїка

В.І.Ємельянова

В.М. Кочан