Справа № 367/6113/14-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Оладько
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги Управління праці, соціального
захисту та захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Бучанської міської ради Київської
області на постанову Ірпінського
міського суду Київської області від 04
листопада 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці, соціального захисту
та захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради Київської області про
визнання протиправними дій та
бездіяльності незаконними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до
суду із адміністративним позовом до
Управління праці, соціального захисту
та захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради Київської області (далі -
Відповідач) у якому просила визнати
протиправними дії та бездіяльність
відповідача незаконною та зобов'язати
провести перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 01.01.2007 року.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 04 листопада 2014
року зазначений адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
залишити без задоволення позовні
вимоги (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції було
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, зважаючи на наступне.
Частиною першою ст. 183-2 КАС України, яка
є імперативною нормою встановлюється
перелік адміністративних справ щодо
яких обов'язково застосовується
скорочене провадження. При відкритті
провадження в адміністративних
справах за позовними вимогами,
зазначеними у частині першій ст.183-2 КАС
України, суди першої інстанції мають
зазначати, що саме скорочене
провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 КАС України.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
відповідно до довідки № 2949/1 від 09.09.2014
року (а.с.9) та витягу із акту огляду у
МСЕК (а.с.11) позивач є інвалідом ІІІ
групи із числа потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

27.08.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача з заявою про надання
інформації та розгорнутої довідки про
розміри нарахованих та виплачених сум
щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 1998 року.

Листом від 09.09.2014 року № 2949 відповідач
повідомив, що зазначена щорічна
допомога на оздоровлення призначена у
відповідності до положень Закону №796,
Бюджетних законів на відповідні роки,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562, а тому підстав для
перерахунку та виплати ОСОБА_2 щорічної
допомоги в іншому розмірі не
вбачається.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення адміністративного позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 4 мінімальних заробітних плат
починаючи з 01.01.2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розділ 8 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачає правила
призначення та виплати пенсій і
компенсацій особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4.

Виходячи із змісту ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
ЧАЕС IIІ групи складає 4 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 № 3-рп/2012,
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Проте, починаючи з 01.01.2014, у тому числі
на момент виплати допомоги на
оздоровлення позивачу, Закон України
«Про державний бюджет України на 2014
рік» від 16.01.2014, не містив жодної норми,
яка б обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
ст. 48 вказаного Закону, яким визначено
щорічну допомогу на оздоровлення.

Виходячи з принципів
адміністративного судочинства -
верховенства права та пріоритетності
Законів над іншими нормативними
актами, при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу з 01 січня 2014 року застосуванню
підлягає норма ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
постанова Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
№ 562.

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Отже, судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. Обставини,
викладені в апеляційній скарзі, до
уваги не приймаються, оскільки є
необґрунтованими та не є підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, Київський
апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці,
соціального захисту та захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради Київської області -
залишити без задоволення, а постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 04 листопада 2014 року - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Епель О.В.

Карпушова О.В.