Справа № 266/1723/14-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Митрофанова
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року справа №
266/1723/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя на
постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 27
червня 2014 року у справі № 266/1723/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся 24.04.2014 року до
суду з адміністративним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона є
отримувачем пенсії, яка призначена
відповідно Закону України «Про
державну службу». Однак при обчисленні
пенсії пенсійним органом не було
включено до її заробітку матеріальну
допомогу та індексації грошових
коштів. Позивач звернулася до
відповідача з усною заявою про
перерахунок пенсії з урахуванням
вказаних сум. Рішенням № 1250 від 11.04.2014
року пенсійний орган відмовив у
перерахунку пенсії. Просила суд
визнати такі дії пенсійного органу
неправомірними та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії як державному службовцю в
розмірі 80 % від суми заробітної плати, з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
потреб, індексації заробітної плати,
згідно діючого на час призначення
пенсії, тобто з 04.04.2014 року, Закону
України «Про державну службу» та
виплатити недоплачені суми.

Постановою Приморського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 27 червня 2014 року у справі
№ 266/1723/14-а адміністративний позов
ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя щодо
відмови включення сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на соціально-побутові
потреби, індексації заробітної плати
до заробітку для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» ОСОБА_2.

Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_2 з урахуванням відомостей
про нараховану та виплачену їй
матеріальну допомогу на оздоровлення,
матеріальну допомогу на
соціально-побутові потреби, індексацію
заробітної плати, починаючи з 04.04.2014
року, з урахуванням раніше сплачених
сум.

Пенсійним органом на постанову
суду подано апеляційну скаргу, в якій
він просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі
посилається на ст. 33, 37 Закону України
«Про державну службу», ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та зазначає, що
матеріальна допомога носить разовий
характер та не є складовою частиною
заробітної плати у розумінні ст. 33
Закону України «Про державну службу», а
факт утримання із суми допомоги збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування не є підставою для
включення її до складу заробітної
плати державного службовця та
врахування при обчисленні розміру
пенсії.

Позивачем на електронну адресу
суду надіслано заперечення на
апеляційну скаргу пенсійного органу, в
якому просила відмовити у її
задоволенні, а справу розглянути без
участі.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції змінити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з
04.04.2014 року перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя, як
отримувач пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу». При зверненні до
пенсійного органу за призначенням
пенсії позивачем було надано довідку
№ 01/03-14 від 03.04.2014 року (а.с. 56).

Відповідно до вказаної довідки,
виданої на ім'я ОСОБА_2, за період з
01.04.2012 року по 31.03.2014 року про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» та розшифровки графи
"інші виплати", до інших виплат входить:
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби та
індексація у розмірі 10519,42 грн. На всі
виплати, включені в довідку, нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с. 8).

11.04.2014 року пенсійним органом було
прийнято рішення № 1250, яким вирішено
-при призначенні пенсії за віком згідно
Закону України «Про державну службу»
ОСОБА_2 не враховувати до заробітної
плати суми, отриманні на оздоровлення,
індексацію грошових доходів громадян.
В рішенні пенсійний орган послався на
ст. 33 Закону України «Про державну
службу» та зазначив, що відсутні
підстави для врахуванням вказаних сум
до заробітної плати, з якої
обчислюється пенсія (а.с. 9).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
пенсія позивача повинна обчислюватись
із заробітної плати, яку він фактично
отримував на день звільнення, в тому
числі з урахуванням матеріальної
допомоги та індексації, на які
нараховувались страхові внески, з
огляду на наступне.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (далі Закон № 3723-XII в
редакції, що діяла до 01.05.2014 року),
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ст. 37-1 Закону № 3723 (в редакції, що
діяла до 01.05.2014 року) у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
з набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР
"Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Відповідно до статті 33
Закону України «Про державну службу»
(в редакції, що діяла до 01.05.2014 року)
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2000 р. № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг
або кваліфікаційні класи, класний чин
або спеціальні звання, вислугу років
під час призначення пенсії у порядку
та на умовах, передбачених Законом
України "Про державну службу",
враховуються в розмірах, установлених
на день призначення пенсії.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» в структуру заробітної
плати входить додаткова заробітна
плата, а це винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи
та винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Також згідно цього Закону до
заробітної плати відносяться інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Така ж правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
28.05.2013 року, 04.03.2014 року, де у справі за
аналогічним позовом вирішено, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України є обов'язковими як для судів
усіх ланок, так і для підприємств,
організацій, установ.

Перевага надається спеціальним нормам,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії (стаття 41 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
«Про пенсійне забезпечення»), а не
законам України від 16 грудня 1993 року №
3723-XII «Про державну службу» та від 24
березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату
праці», які щодо спірних відносин є
загальними.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції позовні вимоги вирішено в
повному обсязі, але без їх повного
визначення в резолютивній частині
постанови. Оскільки, як вбачається з
прохальної частини позовних вимог,
позивач просила здійснити перерахунок
пенсії в розмірі 80 % від суми заробітної
плати, що судом в резолютивній частині
не відображеного.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позивач має
право отримувати пенсію в розмірі 80 %
від розрахованої заробітної плати,
відповідно до діючої на час
призначення пенсії редакції ст. 37
Закону України № 3723.

Зазначене позбавляє можливості
залишення без змін постанови суду
першої інстанції і призводить до
необхідності її зміни.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що вимоги апеляційної
скарги необхідно задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції змінити.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, 201, ч.2
ст. 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя у
справі № 266/1723/14-а - задовольнити
частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 27
червня 2014 року у справі № 266/1723/14-а -
змінити.

Абзац третій резолютивної
частини постанови Приморського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 27 червня 2014 року у справі
№ 266/1723/14-а після слів «здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2»
доповнити словами та цифрами «у
розмірі 80 відсотків від суми
заробітної плати відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу».

В іншій частині постанову
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
червня 2014 року у справі № 266/1723/14-а -
залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Колегія суддів
Г.М. Міронова

І.В. Юрко

А.А. Блохін