Справа № 826/5970/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5970/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючої судді:
Старової Н.Е.,

суддів:
Файдюка В.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПРОПЕКС»
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРОПЕКС» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРОПЕКС» звернулось
до суду з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання незаконним рішення про
коригування митної вартості від 04.12.2013
року №100260000/2013/230727/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду від 03.06.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Справа розглянута відповідно до вимог
п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Пропекс» та Фірмою Кара дон
Польська СП.зо.о. (Польща) укладено
контракт від 07.08.2012 року №1/08/2016 UKR,
згідно якого позивачу поставляється
товар на умовах FCA - CRACOW (Інкотермс 2000) в
кількості, якості та асортименті,
згідно інвойсів продавця, які є
невід'ємною частиною контракту (а.с.7-9).

З метою митного оформлення товару
(радіатори сталеві для центрального
опалення з неелектричним нагрівом), що
надійшов відповідно до вказаного вище
контракту позивачем подано митну
декларацію від 03.12.2013 №100260000/2013/142208
(а.с.77-81). Митна вартість була визначена
позивачем за основним методом - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості
товару було подано: контракт з
додатками (а.с.7-10), експортну декларацію
виробника від 28.11.2013 (а.с.11), міжнародну
товарно-транспортну накладну від 28.11.2013
(а.с.13), сертифікат про походження
товару від 28.11.2013 (а.с.14), інвойс
виробника з перекладом (а.с.15-18), довідку
про транспортні витрати від 26.11.2013
(а.с.19), копію договору-доручення №1379 на
обслуговування митних вантажів та
надання послуг (а.с.20-22), копію довідки
про відсутність за межами України
валютних цінностей та майна від 08.10.2013
(а.с.23), картку обліку особи, яка
здійснює операції з товаром (а.с.24-26),
прайс-лист виробника (а.с.27-34), копії
рахунків-замовлень та податкових
накладних на реалізацію товару (а.с.35-45),
копії договорів купівлі-продажу
(а.с.46-52), інформацію Лондонської біржі
про вартість сировини (а.с.53), які були
досліджені колегією суддів.

Митний орган зазначив, що при
здійсненні аналізу наданих до митного
оформлення позивачем документів,
виявлено, що вони містять розбіжності,
а також надані документи містять не усі
відомості відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості. Позивачу було запропоновано
надати додаткові документи, проте
позивачем додаткові документи подано в
обсязі, недостаньому для достеменного
встановлення митним органом заявленої
ціни товару.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів, митним
органом, прийнято рішення про
коригування митної вартості від 04.12.2013
№100260000/2013/230727/2 (а.с.82-85).

Крім того, митним органом було прийнято
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№100260002/2013/00004, згідно якої позивачу
відмовлено у митному оформленні
(випуску) товарів за митною декларацією
№100260002/2013/142208 від 03.12.2014 року, з причин
неподання усіх документів, що
підтверджують митну вартість та
прийняття митним органом рішення про
коригування митної вартості (а.с.112-113).

В зв'язку з цим, позивач на підставі ч.7
ст.55 МК України, для випуску товару у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання, оформив нову митну
декларацію №100260000/2013/142252 від 04.12.2013 року
на підставі прийнятого рішення про
коригування митної вартості товарів
(а.с.60-64).

Проте, не погоджуючись з зазначеним
рішенням про коригування митної
вартості, позивач звернувся до суду.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Статтею 52 Митного кодексу України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом. При цьому, декларант
зобов'язаний: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) та другорядними.

Статтею 53 МК України встановлено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів є
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, що зазначені в цій
статті.

Важливо те, що приписами ч.3 ст.53 МК
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині 2 даної
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Крім того, ст.58 Митного кодексу України
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.54 МК України, митний
орган зобов'язаний, зокрема,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

На виконання даних функцій, митний
орган має право письмово запитувати
від декларанта або уповноваженої ним
особи, встановлені в ст.53 МК України,
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості, що
і було зроблено відповідачем. Проте з
наданих митному органу додаткових
документів не представилось
можливості достеменно встановити
вартість фактично сплачених сум, які
заявлені декларантом, за товар, що
підлягав митному оформленню.

В зв'язку з цим, у відповідності до
положень ч.6 ст.54 МК України, відповідач
відмовив у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом митною
вартістю, враховуючи наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено недостовірні відомості про
таку вартість. Та прийняв письмове
рішення про її коригування відповідно
до положень ст.55 цього Кодексу.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, погоджується з висновками суду
першої інстанції, оскільки митна
вартість має бути підтверджена лише
достовірними документами, які містять
відомості про всі її складові,
визначені на підставі об'єктивних
даних, що піддаються обчисленню, а тому
відповідач дійшов вірного висновку за
наслідками вивчення додаткових
документів про відсутність підстав для
застосування першого методу (за ціною
договору) для визначення митної
вартості товару.

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями МК України, проводиться
процедура консультацій з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості, яка була
проведена на виконання вимог МК
України.

Вірно зазначено судом першої інстанції
те, що інші методи згідно не були
застосовані, оскільки відсутня
інформація щодо вартості складових
товару, а також інша інформація, за
допомогою якої можливо використати
інші методи, передбачені ст.57 МК
України. А тому колегія суддів
приходить до висновку, що митним
органом правомірно застосовано
резервний метод визначення вартості
товару, після проведення процедури
консультацій, та, не порушуючи порядку
та послідовності застосування методів,
передбачених ч.1 ст.57 МК України.

Дослідивши матеріали, та встановивши
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції у тому, що позивачем не
надано суду доказів, що спростовують
правомірність дій митного органу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Відповідач як суб'єкт владних
повноважень на виконання вимог ч.2 ст.71
КАС України, належним чином довів та
обгрунтував провомірність своїх дій.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається апелянт в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
03.06.2014 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст.200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПРОПЕКС»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 03.06.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.