Справа № 2а-4793/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
Справа № 876/7615/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Заліщицької
районної державної адміністрації на
постанову Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 25.04.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Заліщицької
районної державної адміністрації,
Заліщицької районної ради
Тернопільської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
доплати,-

в с т а н о
в и в :

12.05.2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовною заявою до управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації (далі - УПСЗН
Заліщицької РДА), Заліщицької районної
ради Тернопільської області (далі -
Заліщицька РР) про визнання
протиправними дій відповідача щодо
виплати до заробітної плати у розмірі
меншому ніж це визначено ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№796-ХІІ від 28.02.1991 року (далі Закон
№796-ХІІ) та зобов'язання його здійснити
перерахунок розміру доплати до
заробітної плати з 10.12.2010 р. по даний час
і нараховувати доплату в порядку,
визначеному Законом в подальшому,
перерахувати доплату на рахунок
Заліщицької РР, а районну раду -
виплатити позивачу перераховану суму
доплати відповідачем.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що він
являється громадянином, який працює на
територіях радіоактивного забруднення
та йому має здійснюватися доплата у
відповідності до ст. 39 Закону №796-ХІІ у
розмірі 1 мінімальної заробітної плати,
проте така здійснюється у значно
меншому розмірі відповідно до
постанови КМУ №836 від 26.07.1996 р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Заліщицького районного
суду Тернопільської області від 25.04.2013
року позов задоволено. Зобов'язано
УПСЗН Заліщицької РДА здійснити
перерахунок доплати до заробітної
плати ОСОБА_2 відповідно до ст. 39 Закону
№796-ХІІ особі, яка працює на території
віднесеної до зани посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати з
урахуванням проведених виплат з 10.12.2010
року до припинення права на отримання
даної доплати, а Заліщицьку РР -
виплатити ОСОБА_2 перераховану суму
доплати УПСЗН Заліщицької РДА.

Не погодившись із постановою її
оскаржив відповідач - УПСЗН
Заліщицької РДА, який вважає, що
прийняте судом рішення винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому просить
скасувати оскаржувану постанову та
винести рішення, яким задовольнити
апеляційну скаргу з підстав,
викладених в скарзі.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач працює у м. Заліщики
Тернопільської області, яке згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№ 106 від 23.07.1991 року «Про організацію
постанов Верховної Ради Української
РСР про порядок введення в дію законів
Української РСР «Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобльської
катастрофи» (із змінами та
доповненнями) /додаток №1/ віднесено до
зони посиленого радіоекологічного
контролю. Відповідачем виплачувалась
позивачу доплата до заробітної плати
значно менша за встановлений ст. 39
Закону №796-ХІІ розмір.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції частково
погоджується з огляду на таке.

Право позивача на отримання доплати до
заробітної плати як особі, яка працює
на території радіоактивного
забруднення відповідно до ст. 39 Закону
№796-ХІІ відповідачем не оспорюється та
доказуванню не підлягає у
відповідності до ст. 72 ч. 3 КАС України.

Відповідно до ст. 39 Закону №796-ХІІ
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення
проводиться доплата до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Однак позивачу доплата до пенсії
виплачувалась відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
5,20 грн..

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначеної виплати,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної заробітної плати,
встановлених законодавством, як це
передбачено Законом №796-ХІІ, а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. 39 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, позивачу як особі яка працює у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю повинна проводитись доплата у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Механізм використання, обліку,
звітності і контролю за використанням
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, головним розпорядником
яких є Мінсоцполітики, визначений
Порядком використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005 року № 936
(далі - Порядок).

Відповідно до вказаного Порядку
виплата доплат за роботу на територіях
радіоактивного забруднення
проводиться за місцем основної роботи
громадян.

Підприємство, в якому працює
громадянин, якому повинна проводитись
доплата, не пізніше ніж за два місяці до
початку кожного бюджетного року
повинно подати до уповноваженого орану
відомості про підприємство з
визначенням кількості постраждалих
осіб за категоріями отримувачів
компенсацій та допомоги певних видів
за формою, затвердженою
Мінсоцполітики, і списки громадян із
зазначенням прізвища, імені та по
батькові, категорії, серії та номера
посвідчення, місця реєстрації,
ідентифікаційного номера.

Крім цього, до 25 числа місяця, за який
здійснюється нарахування,
підприємства подають до
уповноваженого органу документи щодо
розрахункових витрат, пов'язаних з
виплатою компенсацій та допомоги
певних видів, за затвердженою
Мінсоцполітики формою та реєстр
отримувачів компенсаційних виплат і
допомоги певних видів, де зазначаються
прізвище, ім'я та по батькові,
категорія, номер посвідчення,
ідентифікаційний номер, відомості про
нараховані виплати, суму компенсацій
та вид доплати.

Уповноважений орган перевіряє,
реєструє, обліковує розрахунки та
подає органам Казначейства платіжні
документи для здійснення відповідних
видатків, що проводяться в
установленому законодавством порядку.

Керівники підприємств несуть
персональну відповідальність за
своєчасність подання розрахункових
документів до уповноваженого органу та
правильність призначення і
нарахування компенсаційних виплат та
допомоги певних видів.

Таким чином, зважаючи на вимоги
вищенаведених нормативно-правових
актів Заліщицька РР несе
відповідальність за правильність
призначення і нарахування позивачу
доплати до пенсії згідно вимог ст. 39
Закону №796-ХІІ.

Як вбачається з матеріалів справи,
Заліщицька РР листом №1-67/1-04 від 28.03.2011
р. зверталася до УПСЗН Заліщицької РДА
з проханням провести перерахунки
доплат до заробітної плати працівникам
виконавчого апарату районної ради як
таким, що працюють у зоні посиленого
даріоекологічного контролю у
відповідності до ст. 39 №796-ХІІ.

Крім того, згідно вищезазначеного
Порядку УПСЗН Заліщицької РДА
перевіряє, реєструє, обліковує
розрахунки, що надаються
підприємством, установою чи
організацією, та подає органам
Державного казначейства платіжні
документи для здійснення відповідних
видатків, що проводяться в
установленому законодавством порядку.

Отже, УПСЗН Заліщицької РДА подає
органам Державного казначейства
платіжні документи для здійснення
видатків, зокрема і на доплату до
пенсії працівникам підприємств,
установ чи організацій відповідно до
вимог ст. 39 Закону №796-ХІІ. При цьому,
суд зазначає, що УПСЗН Заліщицької РДА
безпосередньо позивачу таку доплату не
проводить, а таку виплату проводить
роботодавець.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
позивач звернувся до суду з позовною
заявою до УПСЗН Заліщицької РДА за
участю третьої особи - Заліщицької РР.

Разом з тим, при постановленні ухвали
від 13.03.2013 року про відкриття
провадження Заліщицьким районним
судом було змінено статус третьої
особи - Заліщицької РР на відповідача.

Відповідно до ст. 99 КАС України, згідно
з якою для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із вищевказаним позовом 12.05.2011 року
(згідно поштового відбитку на
конверті), відсутність поважних причин
для поновлення строку, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
позивача про зобов'язання провести
нарахування та виплату доплати до
пенсії відповідно до ст. 39 Закону
№796-ХІІ за період з 10.12.2010 року по 11.12.2010
року необхідно залишити без розгляду.

Тому, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в межах строку звернення до суду за
період з 12.12.2010 року по 22 липня 2011 року,
оскільки відповідно до постанови КМУ №
745 від 06.07.2011 року (набрала чинності з
23.07.2011 року), яка прийнята на виконання
Закону України від 14 червня 2011 року №
3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік».

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України №796-ХІІ доплат до
пенсії як на причину невиконання
покладених на нього зобов'язань до
уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Крім того слід зазначити, що звернення
особи за захистом порушеного права у
сфері публічно-правових відносин з
зазначенням способу, який, на думку
суду, не призводить до захисту права, не
може бути підставою для відмови в
позові, тобто в захисті права, що
порушується. Суд, встановивши
порушення вимог законодавства, має
захистити права та охоронювані законом
інтереси, самостійно обравши спосіб,
який би гарантував дотримання і захист
прав, свобод, інтересів від порушень з
боку суб'єктів владних повноважень,
коли ці порушення ще не припинені
(ст.ст.7,8,11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому
оскаржувану постанову слід скасувати
та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. ст. 99, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в
и в :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації задовольнити частково.

Постанову Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 25.04.2013 року
у справі № 2-а-4793/11/1905 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації щодо виплати доплати до
заробітної плати у розмірі меншому, ніж
це визначено ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Заліщицьку районну раду
Тернопільської ради провести на
користь ОСОБА_2 доплати згідно ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати щомісяця
як особі, що працює на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
за період з 12.12.2010 року по 22.07.2011 року з
врахуванням виплачених сум та подати
розрахункові документи щодо такого
нарахування до управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації перевірити, провести
реєстрацію та облік розрахунку
Заліщицькій районній раді
Тернопільської області та подати
органу Державного казначейства
платіжні документи для здійснення
виплати ОСОБА_2 доплати згідно ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати щомісяця
як особі, що працює на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
за період з 12.12.2010 року по 22.07.2011 року з
урахуванням виплачених сум.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в
частині вимог за період з 10.12.2010 року по
11.12.2010 року включно залишити без
розгляду.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

Р.Б. Хобор