Справа № 810/2083/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2083/14
інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Кобаля М.І., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Миронівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства "Миронівський
завод по виготовленню круп і
комбікормів" до Миронівської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Публічного
акціонерного товариства "Миронівський
завод по виготовленню круп і
комбікормів" звернувся до Київського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Миронівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, в якому просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача №
від 4 лютого 2013 року, яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з ПДВ у
загальному розмірі 38641,00 грн. та №
від 4 лютого 2013 року, яким визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств в
розмірі 48301,00 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року даний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 04.02.2013 р.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 04.02.2013 р.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства „Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів"
сплачений судовий збір у сумі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Відповідач не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ПАТ "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів" є
юридичною особою, зареєстрованою 13.06.1996
р. Миронівською районною державною
адміністрацією Київської області (), як платник податків
перебуває на обліку в ДПІ у
Миронівському районі Київської
області з 19.06.1996 р., з 20.06.1997 р.
зареєстроване як платник податку на
додану вартість (свідоцтво № 13933598).

Основними видами діяльності позивача
за КВЕД є: виробництво готових кормів
для тварин, що утримуються на фермах,
виробництво нерафінованої олії та
жирів, виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості,
оптова торгівля зерном, насінням та
кормами для тварин, інші види оптової
торгівлі, роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах з
перевагою продовольчого асортименту.

Посадовими особами Миронівської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Київській області було
проведено документальну виїзну
позапланову перевірку ПАТ
«Миронівський завод виготовленню круп
і комбікормів» щодо взаємовідносин із
ТОВ «Промислова група «Інтексторг» за
2009-2012 р.р.». За результатами перевірки
відповідачем складено акт №33/22-011/00951770
від 18.01.2013 р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог:

- п. 3.1 ст.3, п.10.1 ст.10, п.4.1 ст.4, п. 5.1. ст. 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999 р. M996-XIV, а також ст. 202, ст. 203, п. 1, п.2
ст. 215, п.1 ст216, ст. 228, 234, 662, 655, 656 ЦК
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах при
придбанні товарів (робіт, послуг),
відсутність об'єкту оподаткування, є по
своїй суті безтоварними, встановлено
неправомірність формування витрат, що
призвело до їх завищення за 2010 р. в сумі
128803,83 грн., та заниження податку на
прибуток за 2010 р. в сумі 32200,96 грн.

- п. 7.2.1, п.п. 7.2.3, п.п.7.2.6, п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.
7.4.5, п.7.4, п.п. 7.7.1, п.7.7, ст. 7 Закону України
".Про податок на додану вартість", ст. 9
Закону України ".Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 р. №996- XIV, а також ст. 202, ст. 203,
п.1, п. 2 ст. 215 ст.216, ст. 228, 234, 662, 655, 656 ЦК
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах при
придбанні товарів (робіт, послуг),
відсутність об'єкту оподаткування,
встановлено неправомірність
формування податкового кредиту за
листопад місяць 2010 р. в сумі 25760,77 грн.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки Миронівською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
винесено податкові
повідомлення-рішення № від 04.02.2013
р., яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з ПДВ у розмірі 38641,00 грн., в
тому числі 25761,00 грн. - за основним
платежем та 12880,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями та № від
04.02.2013 р., яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 48301,00 грн., в тому числі 32201,00 грн.
- за основним платежем та 16100,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач заперечує правомірність
вищевказаних податкових
повідомлень-рішень відповідача, у
зв'язку з чим просить визнати їх
протиправними та скасувати з підстав
невідповідності нормам чинного
законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до вимог п.п. 2.1.1 п. 2.1 ст. 2
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (чинного на
момент виникнення спору), платниками
податку з числа резидентів є суб'єкти
господарської діяльності, бюджетні,
громадські та інші підприємства,
установи та організації, які
здійснюють діяльність, спрямовану на
отримання прибутку як на території
України, так і за її межами.

Згідно з вимогами ст. 3 цього Закону,
об'єктом оподаткування податком на
прибуток є прибуток, який визначається
шляхом зменшення суми скоригованого
валового доходу звітного періоду,
визначеного згідно з п. 4.3 цього Закону
на: суму валових витрат платника
податку, визначених ст. 5 цього Закону;
суму амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із ст. ст. 8 і 9 цього
Закону.

Як убачається з п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», валовий доход - загальна
сума доходу платника податку від усіх
видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі,
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

За п. 5.1 ст. 5 цього Закону, валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з вимогами п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Дослідженням матеріалів справи
колегією суддів встановлено, що між
позивачем (Замовник) та ТОВ «Промислова
група «Інтексторг» (Постачальник) було
укладено договір поставки, за умовами
якого Постачальник зобов'язувався
поставити обумовлений Договором товар,
а Замовник - прийняти та оплатити товар
за умовами вказаного Договору.

Факт здійснення розрахунку за товар та
отримання його позивачем
підтверджується видатковими
накладними № 1/1111 від 10.11.10 та № 1/0311 ВІД
02.11.10, податковими накладними № 1 від
02.11.10 та № 10 від 10.11.10, виписками по
рахунку позивача, картками рахунку
позивача, та складськими квитанціями
на зерно за № 2132 від 02.11.10 та № 2219 від
10.11.10, в яких містяться дані про
зберігання товару (соняшнику) на
підставі договору складського
зберігання від 27.06.2003р.

Крім того, в матеріалах справи
містяться також копії
товарно-транспортних накладних на
підтвердження факту транспортування
товару.

Обсяги придбання товару від
контрагента відображені позивачем в
бухгалтерському та податковому обліку,
про що свідчать копії первинних
бухгалтерських документів.

Відповідно до п.п. 7.2.1 п.п.7.2.3, п.п. 7.2.6. п.
7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон),
підставою для нарахування податкового
кредиту є податкова накладна, яка
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), і
заповнюється у встановленому порядку.
Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця. Податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

Пункт 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» забороняє
включати до складу податкового кредиту
суми сплаченого (нарахованого) податку
у зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Зі змісту наведених положень Закону
випливає, що у податковому обліку
податкова накладна є тим документом,
який складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця і
визначається як розрахунковий
документ, що підтверджує вчинення
певної господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платників податку (покупця
та продавця) обов'язки та права щодо
нарахування та сплати податку на
додану вартість, в тому числі
підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.

При дослідженні факту придбання у ТОВ
«Промислова група «Інтексторг» товару
на підставі первинних документів,
колегією суддів було встановлено, що
такі документи, до яких зокрема входять
податкові та видаткові накладні,
відповідають дійсності та складені з
дотриманням вимог п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7
Закону та ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV.

Разом з тим, на момент укладення
спірних правочинів юридична особа
контрагента позивача - ТОВ «Промислова
група «Інтексторг» не була припинена у
визначеному законом порядку та на час
вчинення господарських взаємовідносин
була наділена адміністративною
процесуальною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно статті 33 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Відповідно до Рішень Європейського
суду з прав людини у справах Інтерсплав
проти України (2007 рік, заява № 803/02),
«Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік,
заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр
проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03),
які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» підлягають
застосуванню судами як джерела права,
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

З огляду на принцип персональної
відповідальності платника податку
право на податковий кредит не може
ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами. Тобто якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання щодо
сплати податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи, а тому
сама по собі несплата податку (у тому
числі внаслідок ухилення від сплати) не
може бути підставою для відмови у праві
платника податку на податковий кредит
за наявності факту здійснення
господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
«Мукачівський лісокомбінат» до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент здійснення господарських
операцій у Єдиному державному реєстрі
були відсутні відомості, які б ставити
під сумнів цивільну правоздатність
контрагента позивача - ТОВ «Промислова
група «Інтексторг». Водночас,
відсутність платника податків за
місцем реєстрації, на думку колегії
суддів, не може свідчити про не
реальність здійснення ним правочинів.

Що стосується тверджень відповідача
про наявність кримінальної справи №
008, що перебуває у провадженні СУ
ДПС у Полтавській області, порушеної за
ч.2 ст. 2015 КК України відносно громадян
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за фактом створення та
придбання ними ряду суб'єктів
підприємницької діяльності, у тому
числі й ТОВ «Промислова група
«Інтексторг» (код ЄРПОУ 37144143) з метою
прикриття незаконної діяльності,
колегія суддів зазначає, що
відповідачем не було надано доків
винесення судом обвинувального вироку,
а відтак матеріали даної кримінальної
справи повинні оцінюватись судом лише
під час розгляду такої кримінальної
справи та у даній адміністративній
справі не є належним доказом
безтоварності операцій позивача з його
контрагентом.

Таким чином, аналізуючи обставини
даної справи та оцінюючи зібрані по
справі докази, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав, які б ставили під
сумнів реальність укладення позивачем
правочинів з ТОВ «Промислова група
«Інтексторг», а тому винесені з цих
підстав податкові
повідомлення-рішення Миронівської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області №
та № від 4 лютого 2013 року слід
визнати протиправними та скасувати з
підстав невідповідності нормам
чинного законодавства.

Таким чином, апелянтом не було надано
доказів на підтвердження заявлених ним
вимог, а тому доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків
М.І. Кобаль
І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Петрик І.Й.

Кобаль М.І.