Справа № 810/6347/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2014 року 810/6347/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Волкова А.С., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
місті Білій Церкві Київської області
до Відкритого акціонерного товариства
"Росава" про стягнення заборгованості
з відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства "Росава" про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до пункту
"а" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (список № 1) та
пунктів "б"- "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" (список № 2),
за період з вересня по жовтень 2014 року в
загальній сумі 277208,07 грн., з яких: 248881,18
грн. - за списком № 1; 28326,89 грн. - за
списком № 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 1 та списком № 2. Посилаючись
на частину другу Прикінцевих положень
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, позивач просить суд стягнути
суму заборгованості з відповідача.

Ухвалою від 10.11.2014 судом відкрито
провадження в адміністративній справі,
судовий розгляд справи призначено на
27.11.2014.

Про дату, час та місце судового
розгляду сторони були повідомлені
належним чином.

У призначений день і час сторони до
суду не з'явились.

Позивач 27.11.2014 подав до суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності
(відсутності його представника), в
клопотанні просив суд позов
задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд, на підставі
частини четвертої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з ухвалою від 27.11.2014
постановив про розгляд справи за
відсутності представників сторін в
порядку письмового провадження.

Відповідач позову не визнав, надіслав
до суду письмові заперечення проти
позову. В обґрунтування заперечень
проти позову відповідач зазначив, що
заборгованість не підтверджується
відповідними доказами, а також, що
відсутні докази того, що пенсіонери,
яким здійснювалась виплата пенсії,
працювали на підприємстві відповідача.
Таким чином, відповідач просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відкрите акціонерне товариство
"Росава" є юридичною особою, як платник
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у місті Білій
Церкві Київської області.

У відповідача утворилася
заборгованість перед Пенсійним фондом
України з відшкодування фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій в загальній сумі 277208,07 грн.

Так, заборгованість виникла в зв'язку з
виплатою пенсії, що призначена на
пільгових умовах відповідно до
підпункту "а" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" (список № 1)
245 громадянам, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48,
ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52,
ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56,
ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60,
ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64,
ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68,
ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72,
ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76,
ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80,
ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84,
ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88,
ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92,
ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96,
ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100,
ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104,
ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108,
ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112,
ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116,
ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120,
ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124,
ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128,
ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132,
ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136,
ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_140,
ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_144,
ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147, ОСОБА_148,
ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151, ОСОБА_152,
ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155, ОСОБА_156,
ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_159, ОСОБА_160,
ОСОБА_161, ОСОБА_162, ОСОБА_163, ОСОБА_164,
ОСОБА_165, ОСОБА_65, ОСОБА_166, ОСОБА_167,
ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170, ОСОБА_171,
ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174, ОСОБА_175,
ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178, ОСОБА_179,
ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182, ОСОБА_183,
ОСОБА_184, ОСОБА_185, ОСОБА_186, ОСОБА_187,
ОСОБА_188, ОСОБА_189, ОСОБА_190, ОСОБА_191,
ОСОБА_192, ОСОБА_193, ОСОБА_194, ОСОБА_195,
ОСОБА_196, ОСОБА_197, ОСОБА_198, ОСОБА_199,
ОСОБА_200, ОСОБА_201, ОСОБА_202, ОСОБА_203,
ОСОБА_204, ОСОБА_205, ОСОБА_206, ОСОБА_207,
ОСОБА_208, ОСОБА_209, ОСОБА_210, ОСОБА_211,
ОСОБА_212, ОСОБА_213, ОСОБА_214, ОСОБА_215,
ОСОБА_216, ОСОБА_217, ОСОБА_218, ОСОБА_219,
ОСОБА_220, ОСОБА_221, ОСОБА_222, ОСОБА_223,
ОСОБА_224, ОСОБА_225, ОСОБА_226, ОСОБА_227,
ОСОБА_228, ОСОБА_229, ОСОБА_230, ОСОБА_231,
ОСОБА_232, ОСОБА_233, ОСОБА_234, ОСОБА_235,
ОСОБА_236, ОСОБА_237, ОСОБА_238, ОСОБА_239,
ОСОБА_240, ОСОБА_241, ОСОБА_242, ОСОБА_243,
ОСОБА_244, ОСОБА_245 Загальна сума
заборгованості становить 248881,18 грн., у
тому числі по періодах: за вересень 2014
року - в сумі 32950,32 грн.; за жовтень 2014
року в сумі 215930,86 грн.

Крім того, у відповідача виникла
заборгованість у зв'язку з виплатою
пенсій, що призначені на пільгових
умовах відповідно до підпунктів "б" - "з"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (список № 2) 39 громадянам,
а саме: ОСОБА_246, ОСОБА_247, ОСОБА_248,
ОСОБА_249, ОСОБА_250, ОСОБА_251, ОСОБА_252,
ОСОБА_253, ОСОБА_254, ОСОБА_255, ОСОБА_256,
ОСОБА_257, ОСОБА_258, ОСОБА_259, ОСОБА_260,
ОСОБА_261, ОСОБА_262, ОСОБА_263, ОСОБА_264,
ОСОБА_265, ОСОБА_266, ОСОБА_267, ОСОБА_268,
ОСОБА_269, ОСОБА_270, ОСОБА_271, ОСОБА_272,
ОСОБА_273, ОСОБА_274, ОСОБА_275, ОСОБА_276,
ОСОБА_277, ОСОБА_278, ОСОБА_279, ОСОБА_280,
ОСОБА_281, ОСОБА_282, ОСОБА_283, ОСОБА_284
Загальна сума заборгованості
становить 28326,89 грн., у тому числі по
періодах: за вересень 2014 року - в сумі
5920,54 грн.; за жовтень 2014 року в сумі 22406,35
грн.

Вказані громадяни працювали на
підприємстві відповідача і отримали
право на пенсію на пільгових умовах.

Наявність заборгованості відповідача
підтверджується розрахунками,
складеними за встановленою формою, а
також розрахунком суми заборгованості,
наданими позивачем.

Надаючи правову оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон України від
09.07.2003 № 1058-ІV), зокрема: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" передбачено, що
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, визначено,
зокрема підпунктом "а" частини першої
статті 13 Закону України від 05.11.1991 №
1788-XII "Про пенсійне забезпечення"
(список №1), а саме: а) працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№ 2, визначено, зокрема підпунктами "б" -
"з" частини першої статті 13 Закону
України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (статтями 27 та 28). При
цьому зберігається порядок покриття
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим Законом.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з абзацом четвертим підпункту 1
пункту 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Отже, зазначеною нормою абзацу
четвертого підпункту 1 пункту 2 розділу
XV "Прикінцеві положення" Закону України
від 09.07.2003 № 1058-ІV прямо визначено
обов'язок відповідача стосовно
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 статті 1 та абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 Закону
України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" для суб'єктів
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднань,
бюджетних, громадських та інших
установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

З огляду на викладене, витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій по
списку № 2, які відповідач відповідно
до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зобов'язаний
відшкодовувати Пенсійному фонду, у
розумінні цього Закону вважаються
внесками на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Статтями 14, 15 Закону України від 09.07.2003
№ 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зокрема, роботодавці -
підприємства, установи та організації,
створені відповідно до законодавства
України.

Статтею 64 України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено право
територіальних органів Пенсійного
фонду стягувати з платників страхових
внесків несплачені суми страхових
внесків.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, зокрема, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, у яких обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Наявність у відповідача
заборгованості за внесками на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування підтверджується доказами,
наданими позивачем. З матеріалів
справи вбачається, що органом
Пенсійного фонду направлено на адресу
відповідача розрахунок фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій пенсіонерам
відповідача, в якому зазначено суми
пенсій, виплачені пенсіонерам разом з
витратами на доставку цих пенсій.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача про те, що в нього немає
підтверджуючих документів про виплату
пенсій на користь вказаних вище
пенсіонерів, адже відомості про
виплату і доставку пенсій на їх користь
містяться у розрахунках, складених
територіальними органами Пенсійного
фонду, наявними в матеріалах справи.

На день судового розгляду відповідач
суму заборгованості не сплатив.

Згідно із статтями 10, 81 Закону України
від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" пенсійне забезпечення
громадян здійснюється органами
Пенсійного фонду України. Призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд
України, затвердженим Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
який здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Таким чином, територіальні органи
Пенсійного фонду України у відносинах
із страхувальниками та застрахованими
особами з приводу виплати пенсій або
стягнення заборгованості власної
правосуб'єктності не мають, а діють від
імені Пенсійного фонду України в межах
повноважень, які поширюються на
територію відповідної
адміністративної одиниці.

Оскільки відповідач є боржником
Пенсійного фонду України і знаходиться
на території адміністративної одиниці,
на яку поширюються повноваження
позивача, дії позивача щодо стягнення
заборгованості на користь Пенсійного
фонду України є правомірними.

На день судового розгляду відповідач
суму заборгованості не сплатив, жодних
заперечень проти заявлених позовних
вимог суду не надав.

З огляду на викладене, суд вважає
вимоги позивача правомірними і
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Росава" на користь
Управління Пенсійного фонду України у
місті Білій Церкві Київської області
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах, за списком № 1 та списком № 2 за
вересень та жовтень 2014 року в загальній
сумі 277208 (двісті сімдесят сім тисяч
двісті вісім) гривень 07 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Волков А.С.