Справа № К/9991/39281/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/39281/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом Амвросіївського районного
центру зайнятості до ОСОБА_4 про
стягнення суми незаконно отриманої
допомоги по безробіттю, за касаційною
скаргою Амвросіївського районного
центру зайнятості на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 1 квітня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 червня 2011
року, -

встановив:

У лютому 2011 року Амвросіївський
районний центр зайнятості звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
суми незаконно отриманої допомоги по
безробіттю у розмірі 4229,73 гривень.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 1 квітня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 червня 2011
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Амвросіївський
районний центр зайнятості, посилаючись
на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 1
квітня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 8 червня 2011 року і прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 16 вересня 2009
року звернулася до Амвросіївського
районного центру зайнятості із заявою
про надання їй статусу безробітної з
виплатою допомоги по безробіттю.

Відповідач перебувала на обліку в
Амвросіївському районному центрі
зайнятості як безробітна з 16 вересня 2009
року по 13 вересня 2010 року та отримувала
допомогу по безробіттю з 15 грудня 2009
року по 10 вересня 2010 року.

Згідно з актом від 24 січня 2011 року № 21,
складеного за результатами
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним, встановлено
факт роботи відповідача з 16 січня 2010
року по 20 січня 2010 року в Окружній
виборчій комісії територіального
виборчого округу № 62 з виборів
Президента України 17 січня 2010 року та
одержання нею доходу.

У зв'язку з цим Амвросіївський районний
центр зайнятості вважає, що ОСОБА_4
незаконно отримала допомогу по
безробіттю за період з 16 січня 2010 року
по 10 вересня 2010 року, і відповідно до
розрахунку позивача сума виплат, що
підлягає відшкодуванню відповідачем у
зв'язку з отриманням їх на підставі
неправдивих відомостей за період з 16
січня 2010 року по 10 вересня 2010 року
становить 4229,73 гривень.

Згідно абзацу першого частини 2 статті
36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 2 березня 2000 року №
1533-III (далі - Закон № 1533-III) застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Відповідно до абзацу першого частини 3
статті 36 Закону № 1533-III сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

За змістом статті 30 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР застраховані особи
зобов'язані у повному обсязі та у
встановлені законодавством України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування строки
сплачувати внески страховикам,
повідомляти страховиків про обставини,
що спричиняють зміни розміру
матеріального забезпечення із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та порядку
його надання (зміни стану
непрацездатності, в складі сім'ї,
звільнення з роботи, працевлаштування,
виїзд за межі держави тощо). Сума
вартості матеріального забезпечення
та соціальних послуг, наданих
застрахованій особі внаслідок
зловживання або невиконання нею своїх
обов'язків, стягується з цієї особи в
судовому порядку.

Аналіз вищезазначених правових норм
законодавства дає підстави для
висновку про те, що основною умовою для
стягнення із застрахованої особи
виплаченої допомоги, матеріального
забезпечення та соціальних послуг є
невиконання нею своїх обов'язків та
зловживання ними, зокрема
неповідомлення відомостей про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про зайнятість населення» від
1 березня 1991 року № 803-XII (далі - Закон №
803-XII) безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно частин 1, 2 статті 29 Закону
України «Про вибори Президента
України» від 5 березня 1999 року № 474-XIV
(далі - Закон № 474-XIV) статус членів
Центральної виборчої комісії
визначається Законом України «Про
Центральну виборчу комісію» та цим
Законом. Статус члена окружної та
дільничної виборчих комісій
визначається цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону
№ 474-XIV робота члена виборчої комісії,
який виконує свої повноваження у
виборчій комісії на платній основі,
оплачується у розмірі та в порядку,
встановлених Кабінетом Міністрів
України за поданням Центральної
виборчої комісії за рахунок коштів
Державного бюджету України, що
виділяються на підготовку і проведення
виборів.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Питання підготовки
та проведення виборів Президента
України у 2010 році» від 6 січня 2010 року №
17 установлено, що особи, визнані в
установленому порядку безробітними,
можуть залучатися Центральною
виборчою комісією на підставі
строкових трудових договорів до
оплачуваних громадських робіт,
пов'язаних з підготовкою та
проведенням виборів Президента
України у 2010 році, з урахуванням вимог
пунктів 18 і 19 Положення про порядок
організації та проведення оплачуваних
громадських робіт, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 вересня 2008 року № 839. Умови оплати
праці осіб, визнаних в установленому
порядку безробітними і залучених до
оплачуваних громадських робіт,
визначаються відповідно до
законодавства.

Згідно пунктів 17, 18 і 19 вказаного
Положення для безробітних, які не
отримують допомогу по безробіттю,
витрати роботодавців на оплату праці,
зазначені в абзаці другому пункту 15, за
час участі в оплачуваних громадських
роботах можуть фінансуватися за
рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття. На осіб, зайнятих
на оплачуваних громадських роботах,
поширюються державні соціальні
гарантії, передбачені законодавством
про працю, про зайнятість населення та
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, іншими
нормативно-правовими актами. Період
участі в оплачуваних громадських
роботах для осіб, зареєстрованих як
такі, що шукають роботу, та безробітні,
включається до страхового стажу для
наступних страхових випадків. За
безробітними у період участі в
оплачуваних громадських роботах
зберігається виплата допомоги по
безробіттю у розмірах і в строки,
встановлені законодавством. Участь
особи, визнаної в установленому
порядку безробітною, в оплачуваних
громадських роботах за направленням
центру зайнятості для забезпечення її
тимчасової зайнятості до вирішення
питання працевлаштування на підходящу
роботу не є підставою для позбавлення
її статусу безробітного, крім випадків,
передбачених абзацом другим цього
пункту. Особи, які відмовились від
участі в оплачуваних громадських
роботах, безперервна тривалість яких
становить понад один місяць і які є
другою пропозицією підходящої роботи
для таких осіб, знімаються з обліку як
безробітні.

Відповідно до пункту 3-1 Порядку оплати
праці членів виборчих комісій з
виборів Президента України,
затвердженого постановою Центральної
виборчої комісії від 2 грудня 2009 року №
409, виконання обов'язків члена виборчої
комісії з оплатою праці в комісії
особою, визнаною в установленому
законом порядку безробітною, належить
до видів оплачуваних громадських
робіт, пов'язаних з підготовкою та
проведенням виборів Президента
України у 2010 році, і не є підставою для
позбавлення її статусу безробітного.
На таких осіб поширюються державні
соціальні гарантії, передбачені
законодавством про працю, зайнятість
населення та загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, іншими
нормативно-правовими актами. За
безробітними у період виконання
обов'язків члена виборчої комісії з
оплатою праці в комісії (участі в
оплачуваних громадських роботах)
зберігається виплата допомоги по
безробіттю у розмірах і в строки,
встановлені законодавством, та
вказаний період включається до
страхового стажу для наступних
страхових випадків.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог Амвросіївського
районного центру зайнятості про
стягнення з відповідача суми незаконно
отриманої допомоги по безробіттю,
оскільки аналіз наведених норм дає
підстави вважати в період з 16 січня 2010
року по 20 січня 2010 року ОСОБА_4
виконувала оплачувані громадські
роботи, а тому правомірно отримувала
допомогу по безробіттю.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 1 квітня 2011
року та ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 червня 2011
року прийняті з додержанням норм права,
а доводи касаційної скарги висновки
судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Амвросіївського
районного центру зайнятості - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 1 квітня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від

8 червня 2011 року у справі за позовом
Амвросіївського районного центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
суми незаконно отриманої допомоги по
безробіттю - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.