Справа № 818/2962/14
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 р. 12:20
Справа №818/2962/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання
- Михайленко О.В.,

представника позивача - Джепи Г.В.,

представника відповідача - Соловей Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МТТ" до Сумської
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання протиправними та
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації та рішення про
коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "МТТ" (далі - позивач)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Сумської митниці
Міністерства доходів і зборів України
(далі - відповідач), в якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просить визнати протиправними та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів від 30.09.2014 №
805130000/2014/000040/1 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 01.10.2014 №
805130000/2014/00049.

Свої вимоги мотивує тим, що
відповідачем було безпідставно
збільшено митну вартість товарів в
зв'язку із тим, що всі документи, які
підтверджують вартість товару надані
Сумській митниці, однак з посиланням на
ст. 53 Митного кодексу відповідачем було
повідомлено про необхідність надати
додаткові документи, при цьому не
мотивуючи підстав для їх надання.
Витребувані документи були надані
відповідачу, але не були взяті до уваги
Сумською митницею. Картку відмови в
прийнятті митної декларації та рішення
про коригування митної вартості
позивач вважає протиправними,
прийнятими з порушенням норм Митного
кодексу України, та просить їх
скасувати.

Представник відповідача проти позову
заперечував, зазначив, що відповідачем
прийнято оскаржуване рішення, оскільки
позивачем при поданні документів
митному органу не було надано
документації, що беззаперечно
підтверджувала митну вартість товару.
В зв'язку із відсутністю документів, що
підтверджують зниження вартості
товару, митним органом було проведено
процедуру консультацій та
запропоновано надати додаткові
документи на підтвердження заявленої
митної вартості товарів. Враховуючи
надання позивачем неналежних
документів, Сумською митницею було
обрано другорядний метод визначення
митної вартості товару щодо
аналогічних товарів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню,
виходячи із наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем було подано до митного
органу митну декларацію від 29.09.2014 №
805130000/2014/012052 відповідно до укладеного
із подальшими змінами контракту від
27.08.2014 № 2708/СR із COSKUNOZ RADYATOR VE ISI SANAYI TIC.A.S
(Туреччина) (а.с. 17-21).

Згідно поданих документів митна
вартість за вищевказаною декларацією
визначалася декларантом за першим
методом (за ціною договору). Митна
вартість товару була визначена згідно
суми, зазначеної в інвойсі від 10.09.2014 №
100635-6 (а.с. 29), як передбачено п. 1
даного контракту на загальну суму 33 470,65
у валюті USD за курсом НБУ.

Згідно пояснень представника
відповідача при оформлені документів
відповідно до інформації із
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиків, посадовою особою
митниці було проведено порівняльний
аналіз заявленої митної вартості
товару з митною вартістю ідентичних чи
подібних (аналогічних) товарів, митна
вартість яких вже була здійснена,
перевірено декларування складових
митної вартості товару.

30.09.2014 відповідачем складено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 805130000/2014/00049
(а.с. 15) та прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
805130000/2014/000040/1 (а.с. 12-14).

Як встановлено із оскаржуваного
рішення, підставою для витребування
документів та визначення митної
вартості товару за другорядним методом
стала розбіжність у документах
декларанта, а саме номер інвойсу "100635-6"
відрізняється від того, який зазначено
в графі 44 митної декларації країни
відправлення та графі 10 сертифікату
про походження форми - "36".

Крім того, підставою для коригування
митної вартості стало те, що
інформація, зазначена у прайс-листі
(а.с. 31-34), спрямована виключно для
підприємства ТОВ "МТТ" та суперечить
суті прайс-листа як комерційної
пропозиції необмеженій кількості
можливих покупців.

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що всі вартісні
характеристики як в митній декларації
так і в інвойсі містять однакові
числові значення стосовно вартості та
переліку товару, що також
підтверджується матеріалами справи, а
зазначення замість "100636" скороченого
номеру через риску "-6" не є
невідповідністю та обставиною, що
спростовує числові значення митної
вартості товару. Крім того, при
оформленні документів митним органом
не було запропоновано декларанту
надати роз'яснення із вищевказаних
питань.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 318 Митного кодексу
України митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль здійснюється
виключно митними органами відповідно
до цього Кодексу та інших законів
України.

Згідно із ст. 49 Митного Кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.
Відомості про митну вартість
застосовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (ст. 50 МК
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Митного Кодексу
України митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу. Так, згідно з
положеннями глави 9 МК України, зокрема
ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 Митного Кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного Кодексу
України у разі якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом, або
уповноваженою ним особою, митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного Кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно із ч. 5 ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті. З
аналізу ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу
України вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України в разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2 та 5 ст.
54, ст. 58 Митного кодексу України надає
підстави для висновку про те, що митний
орган при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, п. 3.16, 3.17 Загального додатку
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

В даному випадку, митному органу були
надані документи, що передбачені ст. 53
Митного кодексу України, доказів
направлення чи отримання позивачем
запитуваних документів відповідачем
суду надано не було, в зв'язку із чим
позивач був позбавлений можливості
письмово надати роз'яснення.

Стосовно не проведення процедури
консультацій, слід зазначити наступне.

Згідно із частиною четвертою статті 57
Митного кодексу України, застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 "Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів", затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 № 598, у графі також
вказується про проведення процедури
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору методів визначення митної
вартості товарів відповідно до вимог
статей 59 - 61 Кодексу.

Результати проведеної консультації, а
також причини, через які не можуть бути
застосовані методи визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних, подібних (аналогічних)
товарів (наприклад, відсутня
інформація щодо вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів),
фіксуються у графі.

В графі 33 оскаржуваних рішень
зазначено, що процедура консультацій
проведена та вказані причини, через які
не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів
окрім резервного.

Так, судом встановлено, що митне
оформлення товарів здійснювалось
шляхом електронного декларування.

При цьому, позивач категорично
заперечив факт проведення процедури
консультацій. Натомість, відповідачем
дане твердження спростовано не було.

Суд зауважує, що зазначення обставини
проведення консультації в
оскаржуваному рішенні не є достатнім
доказом її проведення, у разі
заперечення цього факту позивачем, так
як консультація проводиться до
прийняття рішення.

Зазначене свідчить, що відповідач не
дотримався передбаченого статтею 266
Митного кодексу України порядку
визначення митної вартості товару.

Слід також зазначити, що при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів від 30.09.2014 №
805130000/2014/000040/1 митним органом було
обрано другорядний метод визначення
митної вартості товарів за ціною щодо
подібних товарів.

У судовому засіданні представник
позивача зазначив, що починаючи із
квітня 2013 року по день прийняття
спірного рішення підприємством згідно
укладеного і діючого з 2013 року
контракту придбавалося у контрагента
COSKUNOZ RADYATOR VE ISI SANAYI TIC.A.S (Туреччина) та
щомісяця розмитнювався ідентичний
товар ціна якого була аналогічна
спірної поставки, митним органом
проводилися перевірки декларування
складових вартості товару і зауваження
були відсутні з 2013 року по день
винесення спірного рішення. В судовому
засіданні представник відповідача
підтвердив, що дійсно в базі даних
містилася інформація щодо ідентичних
товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
в тому числі безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія).

Обрання відповідачем такого методу
було здійснено необґрунтовано, без
урахування усіх обставин, що мали
значення для прийняття рішення,
всупереч нормам ст. 2 КАС України. При
розгляді справи Сумською митницею не
надано суду належних доказів того, що
застосування другорядного методу
визначення митної вартості товару - за
ціною щодо подібних товарів без
послідовного застосування
попереднього - за ціною щодо ідентичних
товарів є правомірним, не надано
належних доказів та необґрунтовано
неможливість застосування
другорядного методу визначення митної
вартості щодо ідентичних товарів, не
надано доказів того, що в базі даних
відсутня інформація щодо ідентичних
товарів, в тому числі і тих, що
розмитнювалися позивачем у 2014 році.

Аналогічна правова позиція викладена
Верховним Судом України у постановах
від 21 січня 2011 року (справа№21-56а10), від 7
лютого 2011 року (справа № 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа № 21-213а11).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На час здійснення митного оформлення
документи, надані позивачем в повному
обсязі підтверджували визначену ним
митну вартість товару по першому
методу за ціною договору, в заявку із
чим позовні вимоги визнаються судом
правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "МТТ" до
Сумської митниці Міністерства доходів
і зборів України про визнання
протиправними та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації
та рішення про коригування митної
вартості - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Сумської митниці Міністерства
доходів і зборів України про
коригування митної вартості товарів
від 30.09.2014 №
805130000/2014/000040/1.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови Сумської митниці
Міністерства доходів і зборів України
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 01.10.2014
№ 805130000/2014/00049.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя
Є.Д. Кравченко

Повний текст постанови складений та
підписаний 22.12.2014.