Справа № 2а-1513/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
Справа №
2322/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Обрізко І.М.,

суддів:
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
Волинської області на постанову
Нововолинського міського суду
Волинської області від 14 квітня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
Волинської області про стягнення
заборгованості, -

встановив:

15.03.2011 року позивач звернувся з позовом
до відповідача про нарахування та
виплату недоотриманої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік з
розрахунку чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Позивач посилався на те, що він є
інвалідом ІІІ групи, захворювання
якого пов'язане з наслідками аварії на
ЧАЕС. В порушення вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка передбачає виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 4-х
мінімальних заробітних плат, дана
допомога в 2011 р. виплачувалась не у
повному розмірі. Просив зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
недоплачену суму грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік.

Постановою Нововолинського міського
суду Волинської області від 14 квітня 2011
року, прийнятою в порядку скороченого
провадження, позовні вимоги
задоволено. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради Волинської області
нарахувати та виплатити позивачу як
інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи
недоотриману суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
відповідно до ч.4 ст.48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», із урахуванням виплачених
сум.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржило
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
Волинської області. Вважає, що
постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Апелянт звертає увагу на те, що
стягнення коштів з управління є
неможливим, оскільки застосування
пільг, компенсацій та гарантій для
певних категорій громадян, у тому числі
виплата допомоги на оздоровлення
потребує фінансування за рахунок
коштів Державного бюджету України,
його обсяги не можуть визначатися
будь-яким іншим Законом, крім Закону
про Державний бюджет України. Спірна
допомога була отримана стороною
позивача в 2011 році в розмірі,
встановленому постановою КМУ від 12.07.2005
року №562. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суду приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом ІІІ групи, захворювання
якого пов'язане з наслідками аварії на
ЧАЕС, що підтверджується наявними у
матеріалах справи відповідним
посвідченням та довідкою МСЕК.

Відповідно до довідки, виданої
відповідачем, позивач в 2011 році отримав
90,00 грн. щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідно до ст. 48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції зі змінами
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007)
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІІ групи виплачується в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Згідно п. 28 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107-6 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
у такій редакції: «Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. зміни, внесені
підпунктом 11 пункту 28 розділу 2 Закону
України від 28.12.2007р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Оскільки зміни, внесені підпунктом 11
пункту 28 розділу 2 Закону України від
28.12.2007р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) то відповідно до
цього діє редакція Закону, яка діяла до
внесення змін до нього, а саме редакція
від 09.07.2007 року, відповідно до якої
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІІ групи виплачується в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Однак, всупереч вимог даної статті
відповідач в 2011 році щорічну допомогу
на оздоровлення виплачував в розмірах,
встановлених постановою КМУ від 12.07.2005
року № 562, яка істотно зменшує розмір
даної допомоги.

Колегія суддів вважає, що виходячи із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що у 2011 році виплата такої
допомоги здійснювалась відповідачем
із порушенням спеціального
законодавства.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про обґрунтованість оскаржуваних
вимог, правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд -

ухвалив :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради Волинської області
залишити без задоволення, а постанову
Нововолинського міського суду
Волинської області від 14 квітня 2011
року у справі № 2а-1513/11- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала є остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
І.М. Обрізко

Судді:
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга