Справа № 810/4580/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4580/14
інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Київської Міжрегіональної митниці
Міндоходів на Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» до Київської
Міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» звернулось до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, в
якому просили суд визнати протиправним
та скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 31 січня 2014 року
№100250002/2014/000041/2.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року адміністративний позов -
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволення
адміністративного позову - відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»
зареєстроване 2 грудня 2002 року
Києво-Святошинською районною
державною адміністрацією Київської
області, як юридична особа, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
Серія А00 №087657.

Відповідно до матеріалів справи, 2
жовтня 2013 року між ТОВ «Фоззі-Фуд»
(Покупець) та Bestway (Hong Kong) International Limited
(Продавець) укладено контракт 073/13,
згідно умов якого, Продавець продає, а
Покупець приймає та оплачує товар в
асортименті, кількості по цінам та
відповідно до інвойсів, що є
невід'ємною частиною договору.

Умовами договору встановлено, що ціни
на товар встановлюються у інвойсах на
кожну партію товару. Ціна включає в
себе вартість продукції, тари,
термоусадочної упаковки, маркування,
завантаження, витрат по митному
оформленню вантажу в країні продавця,
доставки товару в порт відправки та
навантаження на борт судна. Валютою
контракту є долар США. Загальна
вартість контракту складає 800000,00
доларів США (пункт 2 контракту).

Продавець зобов'язувався надати
покупцю наступні документи: інвойс,
пакувальний лист, сертифікат якості,
сертифікат походження, CMR (коносамент)
та копію митної декларації країни
Продавця.

На виконання умов вказаного контракту,
згідно вантажно-митної декларації від
29 січня 2014 року №100250002/2014/060846 ТОВ
«Фоззі-Фуд» заявлено в режимі імпорту-40
14 позицій товару, у тому числі: вироби з
ПВХ не медичного призначення,
виготовленні з листового матеріалу,
надувні, водонепроникні, виконані
різними формати та розмірами (товар №4);
басейни надувні, виготовлені з ПВХ, для
зовнішнього використання (товар №5);
вироби алюмінієві - набір із двох весел
(товар №6); насоси повітряні
(пневматичні)(товар №9); меблі для
сидіння, що мають надувну конструкцію
(товар №13) (т.1, а.с.27-33).

На підтвердження митної вартості
товару, разом із вказаною митною
декларацією, до митного органу надано
наступні документи: картку обліку
особи, яка здійснює операції з
товарами; міжнародні автомобільні
накладні (CMR); рахунок-фактуру (інвойс);
коносамент; документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
пакувальний лист;
зовнішньоекономічний договір
(контракт); сертифікат відповідності;
декларації про відповідність товару;
інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару; резервну позицію; сертифікат
про походження товару загальної форми.

29 січня 2014 року, митним органом, після
опрацювання наданих документів,
повідомлено позивача в електронному
вигляді про необхідність подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товару,
згідно із статтею 53 Митного кодексу
України: виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Для підтвердження витрат на
транспортування декларанту
запропоновано надати, відповідно до
частини 2 статті 53 Митного кодексу
транспортні (перевізні) документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість перевезення оцінюваних
товарів.

Листом від 31 січня 2014 року вих. №156, на
підтвердження заявленої у декларації
від 29 січня 2014 року №100250002/2014/060846
вартості товарів № 4, 5, 6, 9, 13,
товариством подано додаткові
документи: договір на перевезення №378
від 19 квітня 2011 року, рахунок-фактуру на
перевезення №UAIM0247314 від 15 січня 2014
року, прайс-лист від 1 липня 2013 року,
комерційну пропозицію від 1 жовтня 2013
року, платіжне доручення №13560 від 14
січня 2014 року, виписку по рахунку від 14
січня 2014 року.

Крім того, позивачем повідомлено
митний орган, що надати інші документи
немає можливості у зв'язку із їх
відсутністю.

31 січня 2014 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №100250002/2014/000041/2,
яким із застосуванням резервного
методу, ціну товару №4 - вироби з ПВХ не
медичного призначення, виготовлені з
листового матеріалу, надувні,
водонепроникні, виконані різними
формати та розмірами скориговано, ціна
після коригування - 87236,18 дол. США;

ціну товару №5 - басейни надувні,
виготовлені з ПВХ, для зовнішнього
використання скориговано, ціна після
коригування 59522,98 дол. США;

ціну товару №6 - вироби алюмінієві -
набір з двох весел скориговано, ціна
після коригування 131,04 дол. США;

ціну товару №9 - насоси повітряні
(пневматичні) скориговано, ціна після
коригування 11445,84 дол. США;

ціну товару №13 - меблі для сидіння, що
мають надувну конструкцію скориговано,
ціна після коригування - 4143,85 дол. США.

Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів на підставі частини 12
статті 264 Митного кодексу складено
картку відмови в прийнятті митної
декларації митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення з
підстав, визначених статтею 54 Митного
кодексу України: неможливе митне
оформлення, оскільки невірно
розраховано митну вартість та вибрано
метод визначення митної вартості.

Позивачу роз'яснено, що для прийняття
митним органом митної декларації,
митного оформлення, випуску чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення необхідно
подати нову митну декларацію, з
урахуванням рішення про визначення
митної вартості №100250002/2014/000041/2 від 31
січня 2014 року.

Позивач на підставі частини сьомої
статті 55 Митного кодексу України,
здійснив заходи щодо випуску товару у
вільний обіг під фінансову гарантію
заявленого до митного оформлення за
митною декларацією від 29 січня 2014 року
№100250002/2014/000041/2. Випуск товарів
здійснювався за митною декларацією від
31 січня 2014 року №100250002/2014/060931, загальна
сума переплати податків та зборів
склала 59626,97 грн.

Зідно з пунктом 7 та пунктом 8 частини 3
статті 52 Митного Кодексу України ТОВ
«Фоззі-Фуд» звернулося до митного
органу із запитом про надання
письмової інформації щодо причин,
через які заявлена митна вартість не
може бути визнана, та щодо інформації
про порядок і метод визначення митної
вартості, застосовані при її
коригуванні.

На вказаний запит було отримано лист
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів від 28 лютого 2014 року
№2705/1/26-10-61-04, у якому митний орган
повідомив, що після аналізу документів,
наданих позивачем у посадової особи
митного органу виникли сумніви
стосовно заявленої митної вартості
,виявлені неточності та розбіжності.
Оскільки позивачем на додатковий запит
митного органу не було надано усіх
документів, що підтверджують складові
митної вартості застосувати метод за
ціною договору не вбачається можливим.

17 квітня 2014 року, відповідно до частини
8 статті 55 Митного кодексу України
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів ТОВ «Фоззі-Фуд»
протягом 80 днів з дня випуску товарів
було надано Київській міжрегіональній
митниці Міндоходів додаткові
документи разом з листом №УРБ 10/14-1717, а
саме: копію виписки з бухгалтерської
документації заявника, копію митної
декларації країни відправлення.

На зазначений лист Київської
міжрегіональною митницею Міндоходів
було надано відповідь листом від 30
квітня 2014 року № 5339/1/26-70-61-04, яким
вказано про відсутність підстав для
перегляду прийнятих рішень про
коригування митної вартості товарів.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів
звертає увагу на таке.

Основним нормативно-правовим актом,
яким врегульовані спірні
правовідносини є Митний кодекс України
від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - Митний
кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

Згідно із статтею 52 вказаного Кодексу,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті
54 Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Статтею 53 Митного кодексу України
передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 вказаного Кодексу, митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу
України, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (ч. 11 ст. 264).

У статті 57 вказаного Кодексу
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно з ч. 1
цієї статті, митна вартість
визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 МК
України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Як вбачається з рішення про
коригування митної вартості товарів,
між відповідачем та декларантом було
проведено процедуру консультації.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.
Так, відповідно до вказаної правової
норми метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем у
відповідності до вимог митного
законодавства, для підтвердження
заявленої митної вартості товару було
подано до митного органу всі необхідні
для цього документи.

Разом з тим, надання додаткових
документів є необхідним у разі потреби
в підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах.

Колегія суддів зазначає, що для
підтвердження митної вартості товару
було подано додаткові документи, а
саме: договір на перевезення №378 від 19
квітня 2011 року, рахунок-фактуру на
перевезення №UAIM0247314 від 15 січня 2014
року, прайс-лист від 1 липня 2013 року,
комерційну пропозицію від 1 жовтня 2013
року, платіжне доручення №13560 від 14
січня 2014 року, виписку по рахунку від 14
січня 2014 року. Також, позивачем
повідомлено митний орган про
неможливість подати додатково інші
документи у зв'язку з їх відсутністю.

Крім того, ч. 2 ст. 334 МКУ встановлено, що
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю, надаються
в усній, письмовій та/або електронній
формі.

Разом з цим, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур, до якої Україна приєдналась
згідно із Законом України №3018-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур», встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства.

Таким чином, ТОВ «Фоззі-Фуд» для
підтвердження митного оформлення
товару було подано усі документи, які
підтверджують вартість товару та усі
складові митної вартості.

Натомість, відповідачем ні в рішенні
про коригування митної вартості від
№100250002/2014/000041/2 від 31 січня 2014 року, ні в
листі Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів від 28 лютого 2014 року
№2705/1/26-10-61-04 та від 30 квітня 2014 року
№5339/1/26-70-61-04 про пояснення причин
такого коригування не зазначила жодних
розбіжностей у наданих до митного
оформлення основних і додаткових
документах для підтвердження митної
вартості товарів.

За наведених вище обставин, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що митний орган
безпідставно застосував метод №6
«резервний метод» визначення митної
вартості товару, оскільки митним
органом не доведено наявність підстав
для застосування резервного методу, а
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про корегування
заявленої митної вартості від 31 січня
2014 року №100250002/2014/000041/2 є протиправним і
має бути скасовано.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Карпушова О.В.