Справа № 826/12030/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2014 року № 826/12030/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом Українського
державного підприємства
"Укрхімтрансаміак" до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики Антимонопольного
комітету України Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сферах енергетики та
комунальних провизнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Українське державне підприємство
«Укрхімтрансаміак» звернулось до суду
з позовом до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, Антимонопольного комітету
України, Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сферах
енергетики та комунальних послуг про
визнання незаконними дій щодо внесення
УДП «Укрхімтрансаміак» до реєстру
суб'єктів природних монополій;
зобов'язання виключити УДП
«Укрхімтрансаміак» з реєстру суб'єктів
природних монополій та подати дану
інформацію до Антимонопольного
комітету України для внесення змін до
Зведеного переліку суб'єктів природних
монополій; зобов'язання виключити УДП
«Укрхімтрансаміак» із Зведеного
переліку суб'єктів природних
монополій.

Позовні миги обґрунтовані тим, що на
сьогодні відсутній законодавчо
встановлений механізм (порядок)
формування та ведення реєстру
суб'єктів природних монополій,
діяльність яких регулює Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сферах енергетики та
комунальних послуг та критеріїв, за
якими здійснюється відбір суб'єктів
господарювання для подальшого їх
внесення до Переліку, крім Методики
визначення монопольного
(домінуючого)становища суб'єктів
господарювання ринку, затвердженого
розпорядженням Антимонопольного
комітету України №49-р від 05.03.2002. Проте,
відсутні докази застосування вказаної
Методики для проведення відповідного
аналізу та виявлення ознак природного
монополіста (або їх відсутності) в
діяльності УДП «Укрхімтрансаміак».

Крім того, позивач зазначає, що послуги
з транспортування аміаку залізничним
транспортом та аміакопроводом (в межах
території, по якій проходить
аміакопровод) є взаємозамінними, отже
позивач не є природним монополістом в
значенні відсутності технічної
альтернативи транспортування, а
отримує переваги через не виважену
тарифну політику Укрзалізниці.

Відповідач - Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених в письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи, з
яких вбачається, що формування
Комісією реєстру суб'єктів природних
монополій, діяльність яких регулює
Комісія прямо передбачено ч. 2 ст. 5
Закону України «Про природні
монополії» та п. 4 Розпорядження від
28.11.2012 №874-р та Указом Президента
України від 23.11.2011 №1059.

Відповідач - Антимонопольний комітет
України - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях, з
яких, серед іншого вбачається, що УДП
«Укрхімтрансаміак» є єдиним
підприємством на території України,
яке транспортує аміак трубопровідним
транспортом та якому встановлено
тарифи на транспортування аміаку
магістральним транспортом.

Відповідач - Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сферах
енергетики та комунальних послуг - явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечила, хоча була
належним чином повідомлений про час,
дату та місце судового вирішення
справи.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у різі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст.
128 КАС України ухвалено про вирішення
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Українське державне підприємство
«Укрхімтрансаміак» внесено до
Зведеного переліку природних
монополій.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Суд наголошує, що захист прав
здійснюється у разі їх порушення. З
цього слідує, що під час розгляду
кожної справи суд повинен встановити
чи має місце порушення прав позивача,
адже без цього не можна виконати
завдання судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що
Українське державне підприємство
«Укрхімтрансаміак» відповідно до
статуту є державним підприємством на
праві господарського відання якого
перебуває майно, що має стратегічне
державне значення. Одним з видів
діяльності позивача є транспортування
рідкого аміаку.

Відповідно до пп. 8 п. 4 Положення про
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики та п.п. 10 п. 5 Положення про
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики та комунальних послуг
комісії встановлюють для суб'єктів
природних монополій вимоги щодо
провадження ними господарської
діяльності, яка не належить до сфери
природних монополій, у разі, якщо ця
діяльність має вплив на ринок, що
перебуває у стані природної монополії.

Також, відповідно до згадуваних
Положень Комісії мають право приймати
у межах компетенції рішення, що є
обов'язковими до виконання суб'єктами
природних монополій; отримувати від
суб'єктів природних монополій на свій
запит копії документів; застосовувати
відповідні санкції до суб'єктів
природних монополій; складати
протоколи про порушення посадовими
особами суб'єктів природних монополій
законодавства про природні монополії.

Згідно із нормами Закону України «Про
природні монополії» діяльність
суб'єктів природних монополій підлягає
ліцензуванню, що є необхідною умовою
здійснення діяльності.

З огляду на викладене, внесення
позивача до Реєстру створює для нього
додаткові обов'язки у вигляді
необхідності отримання ліцензії та
додаткового контролю з боку Комісії, з
огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що дій відповідачів щодо
внесення позивача до Реєстру та
Зведеного реєстру порушують права,
інтереси та свободи позивач ат
створюють для нього додаткові
обов'язки.

Правові, економічні та організаційні
засади державного регулювання
діяльності суб'єктів природних
монополій в Україні врегульовано
Законом України «Про природні
монополії» (далі - Закон).

Згідно із ст. 4 Закону державне
регулювання діяльності суб'єктів
природних монополій у сферах,
визначених у статті 5 цього Закону,
здійснюється національними комісіями
регулювання природних монополій, які
утворюються і функціонують відповідно
до цього Закону.

Державний контроль за додержанням
законодавства про захист економічної
конкуренції у сферах природних
монополій здійснюється
Антимонопольним комітетом України
відповідно до його компетенції.

Статтею 5 Закону визначено відповідно
до цього Закону регулюється діяльність
суб'єктів природних монополій у таких
сферах, зокрема, транспортування інших
речовин трубопровідним транспортом.

Зведений перелік суб'єктів природних
монополій ведеться Антимонопольним
комітетом України на підставі реєстрів
суб'єктів природних монополій у сфері
житлово-комунального господарства, що
формуються національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг, а в інших сферах, в
яких діють суб'єкти природних
монополій, - національними комісіями
регулювання природних монополій у
відповідній сфері або органами
виконавчої влади, що здійснюють
функції такого регулювання до
створення зазначених комісій.

Складання та ведення Антимонопольним
комітетом України (далі - Комітет)
зведеного переліку суб'єктів природних
монополій (далі - Зведений перелік) з
метою виконання положень Закону
України "Про природні монополії"
визначено Порядком складання та
ведення зведеного переліку суб'єктів
природних монополій, затвердженим
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 28.11.2012 №874-р,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19.12.2012 №2119/22431 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2. Порядку до Зведеного
переліку включаються суб'єкти
господарювання (юридичні особи), які
виробляють (реалізують) товари на
ринках, що перебувають у стані
природної монополії та включені до
реєстрів суб'єктів природних монополій
у відповідних сферах органами, що
здійснюють державне регулювання у
сфері природних монополій.

Згідно з п. 3. Порядку складання та
ведення Зведеного переліку
здійснюються Комітетом на підставі
реєстрів суб'єктів природних монополій
(далі - Реєстр) у сфері
житлово-комунального господарства, що
формуються національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг, а в інших сферах, в
яких діють суб'єкти природних
монополій, - національними комісіями
регулювання природних монополій у
відповідній сфері або органами
виконавчої влади, що здійснюють
функції такого регулювання до
створення зазначених комісій.

З огляду на викладене вбачається, що
Антимонопольний комітет України
фактично виконує функцію
адміністратора Зведеного переліку, яка
полягає у здійсненні щомісячного
узагальнення, отриманої від визначених
у Порядку органів.

Відповідно до п. 5. Порядку реєстри
суб'єктів природних монополій
складаються за формою, наведеною в
додатку 1 до цього Порядку, та подаються
до Комітету щомісяця до 10 числа в
електронному та паперовому вигляді.
Зазначені Реєстри містять інформацію
про суб'єктів природних монополій,
внесених до реєстру станом на останній
день місяця, що передує місяцю подання
реєстрів до Комітету.

Згідно із п. 6. Порядку Зведений перелік
суб'єктів природних монополій
складається за формою, наведеною в
додатку 2 до цього Порядку, та ведеться
Комітетом в електронному вигляді.

Положенням про Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, затвердженим Указом
Президента України від 23.11.2011 №1059 (в
редакції станом на час виникнення
спірних правовідносин), визначено
повноваження НКРЕ, до складу яких
входить державне регулювання суб'єктів
природних монополій, формування та
ведення реєстру суб'єктів природних
монополій.

З огляду на викладене, суд погоджується
з твердженням відповідача, що
формування Комісією реєстру суб'єктів
природних монополій, передбачено ст. 5
Закону та п. 4 Порядку.

Відповідно до Закону України "Про
природні монополії", Указу Президента
України від 23 листопада 2011 року N 1059 "Про
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики" Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, прийнято постанову «Про
затвердження Порядку складання та
ведення реєстру суб'єктів природних
монополій, діяльність яких регулює
НКРЕ» від 03.07.2014 №987, зареєстровану
Міністерством юстиції України 23.07.2014 за
№857/25634.

Відповідно до п. 1.2. Порядку складання
та ведення реєстру суб'єктів природних
монополій, діяльність яких регулює
НКРЕ - НКРЕ складає та веде реєстр
суб'єктів природних монополій (далі -
Реєстр), діяльність яких НКРЕ регулює
відповідно до Закону України "Про
природні монополії", а саме: суб'єктів
природних монополій, яким регулюється
тариф на транспортування аміаку
трубопровідним транспортом.

Відповідно до п. 2.1. Порядку складання
та ведення реєстру суб'єктів природних
монополій, діяльність яких регулює
НКРЕ до Реєстру вносяться такі
відомості про суб'єктів природних
монополій: код за ЄДРПОУ суб'єкта
господарювання; найменування суб'єкта
господарювання; місцезнаходження
суб'єкта природних монополій
(адміністративно-територіальна
одиниця, адреса, індекс); найменування
виду господарської діяльності, що
перебуває у стані природної монополії,
передбаченого пунктом 1.2 розділу I
цього Порядку; територія діяльності
суб'єкта природної монополії.

Згідно із п. 2.2. Порядку складання та
ведення реєстру суб'єктів природних
монополій, діяльність яких регулює
НКРЕ реєстр складається та ведеться
управлінням ліцензування в
електронному вигляді за формою,
наведеною у додатку до цього Порядку.

Відповідно до п. 2.3. Порядку складання
та ведення реєстру суб'єктів природних
монополій, діяльність яких регулює
НКРЕ відомості вносяться до Реєстру
станом на останнє число звітного
місяця, не пізніше 7 числа кожного
місяця розміщуються на офіційному
веб-сайті НКРЕ та щомісяця до 10 числа на
електронних та паперових носіях
подаються до Антимонопольного
комітету України.

З огляду на викладене вбачається, що до
Реєстру НКРЕ включають суб'єктів
природних господарювання, яким
врегульовано тариф на транспортування
аміаку трубопровідним транспортом. При
цьому інформацію вносить управління
ліцензування НКРЕ.

Відповідно до ст. 1 Закону природна
монополія - стан товарного ринку, при
якому задоволення попиту на цьому
ринку є більш ефективним за умови
відсутності конкуренції внаслідок
технологічних особливостей
виробництва (у зв'язку з істотним
зменшенням витрат виробництва на
одиницю товару в міру збільшення
обсягів виробництва), а товари
(послуги), що виробляються суб'єктами
природних монополій, не можуть бути
замінені у споживанні іншими товарами
(послугами), у зв'язку з чим попит на
цьому товарному ринку менше залежить
від зміни цін на ці товари (послуги), ніж
попит на інші товари (послуги) (далі -
товари); суб'єкт природної монополії -
суб'єкт господарювання (юридична особа)
будь-якої форми власності, який
виробляє (реалізує) товари на ринку, що
перебуває у стані природної монополії.

З системного аналізу викладеного
вбачається, що ознаками природної
монополії є:

- відсутність конкуренції внаслідок
технологічних особливостей
виробництва,

- товари (послуги), що виробляються
суб'єктами господарювання природних
монополій, не можуть бути замінені у
споживанні іншими товарами.

Суд погоджується з твердженням
позивача, щодо відсутності законодавчо
встановленої методики визначення
природної монополії.

Проте, розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
05.03.2002 №49-р, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за
№317/6605 затверджено Методику визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку, яка
призначена для аналізу діяльності
суб'єктів господарювання, груп
суб'єктів господарювання та споживачів
з виробництва, реалізації, придбання
товарі, надання послуг, виконання робіт
на загальнодержавних та регіональних
ринках.

Відповідно до розділу 2 Методики
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання на
ринку, 2.1. Визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання може включати в себе
такі дії: встановлення об'єктів аналізу
щодо визначення монопольного
(домінуючого) становища, а саме суб'єкта
господарювання (групи суб'єктів
господарювання), конкретного товару
(продукції, роботи, послуги), який
випускається, постачається,
продається, придбавається
(споживається, використовується) цим
(цими) суб'єктом (суб'єктами)
господарювання.; складання переліку
товарів (робіт, послуг), щодо яких має
визначатися монопольне (домінуюче)
становище суб'єкта господарювання і
які мають ознаки одного товару,
товарної групи; складання переліку
основних продавців (постачальників,
виробників), покупців (споживачів)
товарів (товарних груп); визначення
товарних меж ринку; визначення
територіальних (географічних) меж
ринку; встановлення проміжку часу,
стосовно якого має визначатися
становище суб'єктів господарювання на
ринку - визначення часових меж ринку;
визначення обсягів товару, який
обертається на ринку; розрахунок
часток суб'єктів господарювання на
ринку; складання переліку продавців
(постачальників, виробників), покупців
(споживачів) товару (товарної групи) -
потенційних конкурентів, покупців, які
можуть продавати (постачати,
виробляти), придбавати (споживати,
використовувати) той самий або/та
аналогічний товар (товарну групу) на
ринку; визначення бар'єрів вступу на
ринок та виходу з ринку для суб'єктів
господарювання, які продають
(постачають, виробляють), придбавають
(споживають, використовують) або можуть
продавати (постачати, виробляти),
придбавати (споживати,
використовувати) той самий або/та
аналогічний товар (товарну групу) на
ринку; встановлення монопольного
(домінуючого) становища суб'єкта
(суб'єктів) господарювання на ринку;
етапи визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання, їх кількість та
послідовність проведення, передбачені
пунктом 2.1 Методики, можуть змінюватися
залежно від фактичних обставин,
зокрема особливостей товару, структури
ринку, обсягів наявної інформації щодо
ринку тощо.

Судом витребувано від НКРЕ матеріали,
що слугували підставою для внесення
УДП «Укрхімтрансаміак» до Реєстру,
проте, НКРЕ не надано документів, із
зазначенням, що УДП «Укрхімтрансаміак»
встановлено тарифи на транспортування
аміаку, постановою НКРЕ від 30.07.2009 №897,
тобто єдиною підставою для внесення
позивача до Реєстру слугувало
встановлення тарифів на
транспортування аміаку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про ціни і ціноутворення» державні
регульовані ціни запроваджуються на
товари, які справляють визначальний
вплив на загальний рівень і динаміку
цін, мають істотну соціальну
значущість, а також на товари, що
виробляються суб'єктами, які займають
монопольне (домінуюче) становище на
ринку.

Державні регульовані ціни можуть
запроваджуватися на товари суб'єктів
господарювання, які порушують вимоги
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Отже, державні регульвоні ціни (тарифи)
на товари та послуги встановлюються не
лише на товари (послги), що виробляються
(надаються) суб'єктами, які займають
монопольне (домінуюче) становище на
ринку, а й на інші групи товарів.

Отже, внесення суб'єкта господарювання
до Реєстру виклювало за ознакою
державного регулювання тарифу на
послуги, що надає такий суб'єкт
господарювання є необґрунтованим.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається та відповідачами не
заперечується, що при вирішенні
питання щодо внесення позивача до
реєстру не було проведено аналізу щодо
визначення монопольного (домінуючого)
становища. Фактично позивача внесено
до Реєстру виключно у зв'язку з тим, що
на послуги з транспортування аміаку
встановлено державні тарифи. З огляду
на викладене, суд дійшов висновку про
протиправність дій Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сері енергетики щодо
внесення позивач до Реєстру.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України У справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але одночасно вони є і вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

Судом встановлено, що відповідачем
внесено позивача до Реєстру за
відсутності відповідного рішення, а
лише внесено дані щодо відповідача до
Реєстру, що на думку суду свідчить про
порушення НКРЕ приписів ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до Указу Президента України
від 27.08.2014 №693/2014 ліквідовано
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сері
енергетики.

Також, Указом Президента України від
27.08.2014 №694/2014 утворено Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сері енергетики та
комунальних послуг.

Відповідно до Положення про
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у серах
енергетики та комунальних послуг,
затвердженого Указом Президента
України від 10.09.2014 №715/2014 основними
завданнями НКРЕКП є: державне
регулювання діяльності суб'єктів
природних монополій та суб'єктів
господарювання, що провадять
діяльність на суміжних ринках, у сферах
електроенергетики, теплопостачання,
централізованого водопостачання та
водовідведення, на ринках природного
газу, нафтового (попутного) газу, газу
(метану) вугільних родовищ та газу
сланцевих товщ (далі - природний газ),
нафти та нафтопродуктів, а також
перероблення та захоронення побутових
відходів.

НКРЕКП формує та веде реєстр об'єктів
електроенергетики, що використовують
альтернативні джерела енергії (крім
доменного та коксівного газів, а з
використанням гідроенергії - лише
малих гідроелектростанцій), а також
реєстри суб'єктів природних монополій,
діяльність яких регулюється НКРЕКП.

Протиправність дій Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики щодо
внесення позивача до Реєстру прямо
вказує на наявність підстав для
зобов'язання Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у серах
енергетики та комунальних послуг
виключити УДП «Укрхімтрансаміак» з
реєстру суб'єктів природних монополій
та подати дану інформацію до
Антимонопольного комітету України для
внесення змін до Зведеного переліку
суб'єктів природних монополій та, як
наслідок зобов'язання Антимонопольний
комітет України виключити УДП
«Укрхімтрансаміак» із Зведеного
переліку суб'єктів природних
монополій.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи,
проаналізувавши вищезазначені правові
норми, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 9, 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконними дії
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики щодо внесення УДП
«Укрхімтрансаміак» до реєстру
суб'єктів природних монополій;

3. Зобов'язати Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сферах енергетики та
комунальних послуг виключити УДП
«Укрхімтрансаміак» з реєстру суб'єктів
природних монополій та подати дану
інформацію до Антимонопольного
комітету України для внесення змін до
Зведеного переліку суб'єктів природних
монополій;

4. Зобов'язати
Антимонопольний комітет України
виключити УДП «Укрхімтрансаміак» із
Зведеного переліку суб'єктів природних
монополій.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими
ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур