Справа № 815/6390/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6390/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

секретар судового засідання
Дубовик Г.В.,

за участі:

представника позивача - Бовра Д.Ю. (за
довіреністю);

представника відповідача -
Бачерікової Д.О. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "УЛС
Глобал" до Південної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості №
500040001/2014/410029/2 від 19.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява товариства з обмеженою
відповідальністю "УЛС Глобал" до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування заявленої
митної вартості № 500040001/2014/410029/2 від
19.07.2014 року.

В обґрунтування позову зазначається,
що між позивачем та китайською
компанією «ІNTER BESCO LIMITED» укладено
контракт № 22/05-UKR-ULS на придбання товару,
на виконання якого до ТОВ «УЛС Глобал»
надійшов товар - шкільні рюкзаки та
сумки з плечовим ремінцем.

Позивач зазначає, що з метою
декларування товару TOB «УЛС ГЛОБАЛ»
подало державному митному органу -
Південній митниці Міндоходів
тимчасову митну декларацію №
500040001/2014/012354 із визначенням митної
вартості товару. Також декларантом
подано документи : Контракт № 22/05-UKR-ULS
від 22.05.2014, коносамент № SHZ1633689, інвойс №
23/05-OD-ULS/1, пакувальний лист № CAXU9228166,
прайс лист, експортну декларацію КНР №
13923145 з перекладом, висновок
експерта № 51-34/07-2014 від 16.07.2014.

Разом з цим, як вказано в
адміністративному позові, не
погодившись із визначеною декларантом
митною вартістю товару, державний
митний орган витребував додаткові
документи, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, однак
зазначена вимога позивачем не була
виконана, тому 19.07.2014 старшим державним
інспектором м/п «Іллічівськ» було
неправомірно прийняте рішення про
коригування митної вартості товарів №
500040001/2014/410029/2, яке, на думку позивача, є
неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідач надав заперечення до
адміністративного позову (а.с. 39-44), в
яких зазначив, що за результатами
візуальної перевірки документів та
співставлення даних, поданих
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, та
відомостей, що необхідні для
здійснення митного контролю та
оформлення на етапі контролю митної
вартості було встановлено, що подані
документи містять розбіжності, що
спонукало вважати, що в поданих
документах зазначені недостовірні або
неповні відомості, у зв'язку з чим
митним органом повідомлено позивача
про необхідність подання протягом 10
календарних днів додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, а
саме виписки з бухгалтерської
документації. Однак, відповідач
зазначає, що позивачем 19.07.2014 року
надіслано лист щодо відсутності
бухгалтерської документації, що
унеможливлює розрахувати митну
вартість товару.

При цьому, за результатом проведеної
консультації між митним органом та
декларантом, було обрано метод
визначення митної вартості - резервний.

Відтак, на думку відповідача,
оскаржуване рішення прийнято
правомірно та на підставі норм чинного
законодавства України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обґрунтування, викладені в позовній
заяві і просив задовольнити позовні
вимоги.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення позову посилаючись на
обґрунтування, що вказані в
запереченнях на адміністративний
позов.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи
та матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Як з'ясовано судом, 22.05.2014 року між ТОВ
"УЛС Глобал" як покупцем та китайською
компанією «ІNTER BESCO LIMITED» як продавцем
укладено контракт № 22/05-UKR-ULS на
придбання товару, п.1 якого передбачено,
що продавець продає, а покупець купляє
товар згідно специфікацій чи інвойсів
(а.с. 12-15).

Судом встановлено, що на виконання
даного договору до ТОВ «УЛС Глобал»
надійшов товар - шкільні рюкзаки,
рюкзаки, сумки з плечовим ремінцем та
сумки-листоноші, країна виробництва -
Китай, що вбачається з матеріалів
справи (а.с. 17-18).

19.07.2014 року декларантом ТОВ "УЛС Глобал"
з метою декларування вказаного товару
подано електронну митну декларацію №
500040001/2014/012281 (а.с. 55-60).

Митна вартість товару відповідно до ст.
266 Митного кодексу України визначена за
першим методом: за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Згідно пояснень сторін, до митного
оформлення для підтвердження митної
вартості декларантом були подані
наступні документи: контракт № 22/05-UKR-ULS
від 22.05.2014, інвойс № 23/05-OD-ULS/1 від 23.05.2014
року, прайс лист виробника товару від
15.07.2014 року б/н, висновок про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією від 16.07.2014 року № 51-34/07-2014,
копію митної декларації країни
відправлення від 26.05.2014 року №
13923145, коносамент № SHZ1633689,
пакувальний лист № CAXU9228166.

В той же час, з оскаржуваного рішення
(а.с. 29-30) вбачається, що за результатами
візуальної перевірки документів та
співставлення даних, поданих
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, та
відомостей, що необхідні для
здійснення митного контролю та
оформлення на етапі контролю митної
вартості було встановлено, що подані
документи містять розбіжності, а саме:

- в п.3 зовнішньоекономічного контракту
від 22.05.2014 № 22/05-UKR-ULS обумовлені умови
платежу, які відсутні в інвойсі від
23.05.2014 № 23/05-OD-ULS/1;

- відсутні документи, надання яких
передбачено п.3 даного контракту;

- в прайс - листі виробника у графі
вартість відсутня одиниця виміру,
валюта, в якій вказана вартість та
торговельна марка, що унеможливлює
віднести цей документ до даної партії
товару;

- у експертному висновку про вартісні
характеристики товару відсутня
інформація щодо даного виробника
продукції та його місцезнаходження, що
впливає на рівень вартості;

- зовнішньоекономічний контракт не
підписаний іноземним контрагентом при
тому, що наявний підпис директора
української сторони контракту;

- переклад декларації країни
відправлення не завірений особою, яка
його здійснила.

У зв'язку із наявними розбіжностями
відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу
України від 13.03.2012 року відповідач
витребував у позивача додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, а саме: виписку з
бухгалтерської документації.

Як з'ясовано судом, листом від 19.07.2014
року № 016 декларант проінформував
Південну митницю Міндоходів про
неможливість надання протягом 10
календарних днів затребуваних
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, оскільки таких не існує
(а.с.80).

Судом встановлено, що з метою
забезпечення повноти оподаткування
митним органом проведено аналіз баз
даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС
Міндоходів та на підставі аналізу цін
бази даних ЄАІС Міндоходів
встановлено, що рівень митної вартості
подібних товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, є більшим, ніж
заявлений.

Відтак, Південною митницею Міндоходів
винесено рішення №500040001/2014/410029/2 від
19.07.2014 про коригування митної вартості
товарів за МД №500040001.2014.012281 від 19.07.2014.

Як з'ясовано судом, 19.07.2014 товари -
«вироби з лицьовою поверхнею із
текстильних матеріалів та з вставками
з пластмаси (ПВХ): рюкзак шкільний.
Торгівельна марка - Senior. Виробник - Inter
Besco Limited», «вироби з лицьовою поверхнею
з синтетичних текстильних матеріалів
та з вставками з пластмаси (ПВХ):
рюкзаки торгівельна марка - Senior.
Виробник-Inter Besco Limited». "Вироби з
лицьовою поверхнею з текстильних
матеріалів та з пластмасовими (ПВХ)
вставками: Сумки з плечовим ремінцем та
ручками торгівельна марка - Silvia. Сумка -
листоноша з плечовим ремінцем та
ручками торгівельна марка - Silvia.
Виробник - Inter Besco Limited» випущено у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом, та
сплатою різниці між сумою митних
платежів, обчисленою згідно з митною
вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X Кодексу за
митною декларацією.

06.10.2014 для підтвердження заявленої
митної вартості товарів TOB "Улс Глобал"
були направленні до Південної митниці
Міндоходів документи листом № 06/10-05, а
саме: копія оскаржуваного рішення,
зовнішньоекономічний контракт №
22/05-UKR-ULS від 22.05.2014, інвойс № 23/05-OD-ULS/1 від
23.05.2014 року, прайс- лист виробника
товару від 15.07.2014 року б/н, коносамент №
SHZ1633689, пакувальний лист № CAXU9228166,
експортну декларацію.

Згідно листа від 09.10.2014 року № 14570/15-70-52
(а.с. 9-11) додаткові документи, які згідно
з п.3 ст. 53 Митного кодексу України
вимагав орган доходів та зборів, а саме
виписку з бухгалтерської документації
не надано, у зв'язку з чим, на думку
митниці, відсутні підстави для
визнання заявленої митної вартості та
скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості №
500040001/2014/410029/2 від 19.07.2014 року.

Відтак, не погоджуючись з прийнятим
митним органом рішенням про
коригування заявленої митної вартості
№ 500040001/2014/410029/2 від 19.07.2014 року, позивач
звернувся до суду із даним
адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Правовідносини, що виникли між
сторонами у даній адміністративній
справі врегульовано нормами Митним
кодексом України (далі - МК України).

Статтею 543 МК України визначено, що
безпосереднє здійснення державної
митної справи покладається на органи
доходів і зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК
України відносяться, крім іншого,
встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст.4 МК України митне
оформлення - виконання митних
формальностей, необхідних для випуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення; митний
контроль - сукупність заходів, що
здійснюються з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи,
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку.

Згідно положень Митного кодексу
України орган доходів і зборів
здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів,
якою є відповідно до ст.49 МК України, їх
вартість, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений
перелік документів, які декларант
подає органу доходів і зборів щодо
підтвердження митної вартості товарів
і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, перелік яких
визначений в даній нормі закону.

Таким чином, орган доходів і зборів має
право вимагати від декларанта
додаткові документи при наявності
визначених законом підстав, визначених
ч.3 ст.53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України
визначено, що перевірка документів та
відомостей, які відповідно до статті 335
цього Кодексу подаються органам
доходів і зборів під час переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України, здійснюється
візуально, із застосуванням
інформаційних технологій (шляхом
проведення формато-логічного контролю,
контролю співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено,
що контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Крім того, згідно із п. 2 роз. 2
Методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Держмитслужби України від 13.07.2012 року №
362 (надалі за текстом - наказ № 362),
робота посадових осіб з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом: перевірки
наявності ознак підробки документів,
які підтверджують митну вартість
товарів; перевірки наявності
розбіжностей у документах, які
підтверджують митну вартість товарів.

Судом встановлено, що під час
здійснення Південною митницею
контролю правильності визначення
митної вартості товарів було
встановлено, що в поданих декларантом
документах, які підтверджують заявлену
митну вартість, містяться
розбіжності, а саме:

- в п.3 зовнішньоекономічного контракту
від 22.05.2014 № 22/05-UKR-ULS обумовлені умови
платежу, які відсутні в інвойсі від
23.05.2014 № 23/05-OD-ULS/1;

- відсутні документи, надання яких
передбачено п.3 даного контракту;

- в прайс - листі виробника у графі
вартість відсутня одиниця виміру,
валюта, в якій вказана вартість та
торговельна марка, що унеможливлює
віднести цей документ до даної партії
товару;

- у експертному висновку про вартісні
характеристики товару відсутня
інформація щодо даного виробника
продукції та його місцезнаходження, що
впливає на рівень вартості;

- зовнішньоекономічний контракт не
підписаний іноземним контрагентом при
тому, що наявний підпис директора
української сторони контракту;

- переклад декларації країни
відправлення не завірений особою, яка
його здійснила.

Суд зазначає, що згідно ч.2 ст.6 Закону
України "Про зовнішньоекономічну
діяльність" зовнішньоекономічний
договір (контракт) укладається
суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності або його представником у
простій письмовій формі, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України чи законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, в порушення наведених вимог
законодавства, зовнішньоекономічний
контракт № 22/05-UKR-ULS від 22.05.2014 року не
підписаний іноземним контрагентом та
не завірений його печаткою при тому, що
наявний підпис директора української
сторони контракту (а.с. 12-14).

Також, суд зазначає, що згідно ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Згідно ст. 691 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Виходячи з норм цивільного
законодавства та законодавства, що
регулює порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті, ціна
зовнішньоекономічного договору є
обов'язковою умовою договору, та за
умови відсутності ціни товару в
договорі, документ в якому вона
зазначена фактично, в цьому випадку -
інвойс є невід'ємною частиною договору.

З аналізу положень Митного кодексу
України вбачається, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів, визначений
частиною другою статті 53 Митного
кодексу України, серед яких
рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу).

Комерційні документи - документи, які
дають вартісну, якісну та кількісну
характеристику товару.

Вартісна характеристика товару
надається в рахунку-фактурі та у
рахунку-проформі.

Рахунок-фактура (інвойс) - вид
комерційного рахунка, в якому
зазначено суму, що повинна бути
сплачена за товар.

Інвойс - це основний документ згідно з
яким оплачуються товари та послуги
відповідно до вказаних у ньому умов. В
комерційній практиці супровідний
документ, що надається продавцем
покупцеві і вміщує перелік товарів, їх
кількість і ціну, за якою вони будуть
поставлені покупцеві, формальні
особливості товару (колір, вага тощо),
умови постачання і зведення про
відправника і одержувача.

Також, під інвойсом слід розуміти
документ, який в обов'язковому порядку
супроводжує товари, які переміщуються
через митний кордон України.
Рахунок-фактури повинні містити
інформацію щодо відправника та
отримувача (найменування, адреси та
банківські реквізити), дані про товари
(найменування, вартість за одиницю,
кількість, загальну вартість платежу),
умови поставки товару. Зазначений
документ використовується для
здійснення взаєморозрахунків сторін -
контрагентів угоди та є одним з
основних документів для визначення
митної вартості переміщуваних товарів.

Разом з тим, при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості орган доходів і зборів має
впевнитись, що рахунок-фактуру можна
ідентифікувати з поставкою
оцінюваного товару та він містить
відомості, які підтверджують відомості
щодо ціни, що фактично сплачена або
підлягає сплаті.

В контракті № 22/05-UKR-ULS від 22.05.2014 року
визначено, що покупець бере на себе
обов'язок сплатити 100%-ву вартість
отриманого товару протягом 60-ти
банківських днів прямим банківським
платежем на рахунок продавця з моменту
підписання повідомлення про доставку
партії вантажу інформування продавця
про здійснення платежу с надання по
факсу платіжки зі штемпелем покупця.

Пунктом 1 контракту № 22/05-UKR-ULS від 22.05.2014
року передбачено, що продавець продає,
а покупець купує товар згідно
специфікацій чи інвойсів.

Затвердженої форми рахунку- фактури та
вимог щодо їх заповнення
законодавством України не передбачено.

Однак, згідно загальносвітової
практики, в рахунку - фактурі доцільно
зазначати відомості, у разі якщо їх
наявність в рахунку-фактурі
передбачена умовами договору, такі як
умови поставки, умови оплати, місце
завантаження, розмір та підстави
надання знижок.

Разом з тим, судом встановлено, що в п.3
зовнішньоекономічного контракту від
22.05.2014 № 22/05-UKR-ULS обумовлені умови
платежу, які відсутні в інвойсі від
23.05.2014 № 23/05-OD-ULS/1 (а.с.17).

Крім того, як вже зазначалось судом,
відповідно до частини другої статті 52
Кодексу декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Однак, варто зауважити, що в п. 3
«Загальна вартість контракту та
терміни оплати» зовнішньоекономічного
контракту від 22.05.2014 № 22/05-UKR-ULS вказано,
що продавець протягом 24 годин з моменту
доставки товару зобов'язується
передати по факсу покупцю підписаний
рахунок на відвантажену партію товару,
проте, судом встановлено , що документи,
надання яких передбачено п.3 даного
контракту, у позивача були відсутні.

Такі документи не направлялись
позивачем до митного органу й листом
від 06.10.2014 року, що не заперечувалось
жодною зі сторін.

Також, суд зазначає, що до
переліку додаткових документів,
визначених ч. 3 ст. 53 МКУ, входять
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару.

Таким чином, зазначеним
положенням МКУ визначено, що до органу
доходів і зборів в якості додаткового
документу для підтвердження заявленої
митної вартості подаються
прейскуранти (прайс-листи) від
виробника товару, який оцінюється.

При розгляді наданих декларантом
каталогів, специфікацій, прейскурантів
(прайс-листів) виробника товару орган
доходів і зборів має упевнитись, що
інформацію, яка містяться в зазначених
документах, можна ідентифікувати з
поставкою оцінюваних товарів.
Прейскурант (прайс-лист) - це довідник
цін (тарифів) на товари та/або види
послуг, який адресований невизначеному
колу покупців.

На практиці термін
«прейскурант» частіше
використовується для зазначення цін на
перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової
практики прейскурант (прайс-лист) має
містити відомості, яких достатньо
будь-якому покупцю для отримання
інформації щодо умов продажу товару, а
саме: найменування товару, артикул,
якість товару (за необхідності),
одиниці виміру (штуки, упаковки тощо),
ціну, з обов'язковим зазначенням
валюти, передбачені системи знижок,
виробника/виробників, умови поставки,
умови платежу, термін поставки,
характер тари та упаковки, дата його
складання або ж число, з якого дані ціни
вводяться в дію, термін дії, контактна
інформація про продавця та будь-які
інші положення, що стосуються умов
продажу товарів.

Однак, при дослідженні в судових
засіданнях прайс-листа від 23.05.2014 року,
судом встановлено, що останній не
містить відомостей щодо одиниці
виміру, валюти, в якій вказана вартість,
та торговельної марки, що унеможливлює
віднести цей документ до даної партії
товару (а.с. 19).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця (частини четверта та п'ята
статті 58 Митного кодексу України.

Суд не бере до уваги доводи відповідача
відносно того, що відсутність у
експертному висновку про вартісні
характеристики товару інформаціяї
щодо даного виробника продукції та
його місцезнаходження впливає на
рівень вартості товарів, адже безліч
чинників можуть впливати на формування
ціни товару, зокрема, характеристика
товару, виробник, торгова марка, умови і
обсяги поставок, наявність знижок,
періоди поставки, наявності попиту та
пропозиції тощо. Разом з цим, ціна є
грошовим вираженням лише у разі коли
існує рівновага між попитом та
пропозицією. В інших випадках
коливання цін спричиняються не
вартістю, а іншими причинами.

Також, відповідачем не наведено
доводів відносно того, яким чином
впливає на визначення складової
числового значення митної вартості
така обставина як не засвідчення
перекладу декларації, особою яка його
здійснила.

В той же час, за наявними
вищевикладеними розбіжностями у
документах, які були виявлені
посадовою особою митниці під час
митного оформлення, у відповідача
виникли підстави для сумнівів з
приводу достовірності задекларованої
позивачем митної вартості товарів.

Аналіз положень статті 53, частин
першої, другої та п'ятої статті 54,
статті 58 Митного кодексу України надає
підстави для висновку, що митний орган
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
відповідно до частини 5 статті 54 МК
України має право упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості
та письмово запитувати від декларанта
або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

У відповідності до пункту 2.3 Правил
заповнення декларації митної вартості,
які затверджені наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 року № 599
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 18.06.2012 року за №984/21296) запис
щодо рішення, яке прийняте посадовою
особою митного органу за результатами
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, учиняється
таким чином: якщо за результатами
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
посадовою особою митного органу
встановлено ризик заявления неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Таким чином, керуючись ч. 3, ч. 5 ст. 53
МК України, з метою перевірки
обґрунтованості заявленої позивачем
митної вартості товару, Південною
митницею Міндоходів 19.07.2014 року
декларанту було направлено електронне
повідомлення про необхідність подання
протягом 10 календарних днів додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості, а саме:
виписки з бухгалтерської документації.

Разом з тим, листом від 19.07.2014 року
декларант повідомив Південну митницю
Міндоходів про неможливість надання
протягом 10 календарних днів додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості (а.с. 80).

Таким чином, позивач не надав до
Південної митниці Міндоходів
додаткові документи, що запитувались
митницею, що представником позивача не
спростовувалось.

Частиною 1 статті 55 МК України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Пунктами 2,3 частини 6 статті 54 МК
України встановлено, що орган доходів і
зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

- неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу.

У зв'язку з вищевикладеним встановлені
передбачені ч. 6 статті 54 МК України
підстави для прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 МК України,
декларант може провести консультації з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Також згідно з ч.4 статті 57 МК України
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час консультацій
орган доходів і зборів та декларант
можуть здійснити обмін у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Також відповідно до п.2.1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, які
затверджені наказ Міністерства
фінансів України 24.05.2012 року № 598 у
графі 33 рішення про коригування митної
вартості товарів вказується про
проведення процедури консультацій між
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів.

Судом встановлено, що з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості з
урахуванням інформації, яка наявна в
органі доходів і зборів, між
декларантом та митним органом була
проведена усна консультація, про що
наявні записи у оскаржуваному рішенні
про коригування митної вартості
товарів.

Частиною 6 статті 55 МК України
встановлено, що на вимогу декларанта
консультації проводяться у письмовому
вигляді.

Судом встановлено, що позивачем не
висувалася вимога до Південної митниці
Міндоходів щодо проведення з ним
письмової консультації.

Відповідно до розділу 5 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 року № 362 під час робіт з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
використовуються такі джерела
інформації як спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України (ЄАІС
ДМСУ); інформація, отримана за
результатами здійснення митного
контролю та інші.

Відповідно до статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю, оцінка
імпортованого товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 МК України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які

імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 МК України
передбачено, що розрахунки при
застосуванні методу визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), робляться лише на
основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню, а отже,
враховуючи вищевикладені обставини не
було можливим застосувати метод
визначення митної вартості за ціною
договору.

Частиною 8 статті 57 МК України
встановлено, що у разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом та визначення
митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які
встановлюють порядок визначення
митної вартості з використанням
резервного методу, передбачено, що у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Митна вартість оцінюваних товарів
визначена з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі.

Так, судом встановлено, що оскільки
митну вартість товарів не можна було
визначити шляхом використання методу,
зазначеного у ст.58 МК України (метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та за
результатом проведеної консультації
між органом доходів і зборів та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості, було обрано резервний метод
визначення митної вартості.

З метою забезпечення повноти
оподаткування зазначеного товару
відповідачем було проведено аналіз баз
даних ПІК "Інспектор-2006" та ЄАІС
Міндоходів та встановлено, що рівень
митної вартості подібних (аналогічних)
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено є більшим: товар № 1- МД від
11.06.2014 року № 500040001/2014/009697-2,5614 дол. США за
шт.., заявлений декларантом рівень
митної вартості становить 2, 12 дол. США
за шт., товар № 2 - МД від 25.04.2014 року №
500060804/2014/000627 - 4 дол. США за кг нетто,
заявлений декларантом рівень митної
вартості становить - 3, 2677 дол. США за кг.,
товар № 3 -МД від 07.07.2014 року №
100250001/2014/015254- 2,6850 дол. США за шт.
Заявлений декларантом рівень митної
вартості становить 2, 1221 дол. США за шт..

Таким чином, за результатом проведеної
консультації між Південною митницею
Міндоходів та декларантом позивача з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості, було
обрано резервний метод визначення
митної вартості, про що свідчить
відповідний запис на декларації митної
вартості.

При цьому суд зазначає, що відповідно
до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно з ч. 3 ст. 52 МК України, декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару, мають
право, зокрема, надавати органу доходів
і зборів (за наявності) додаткові
відомості у разі потреби уточнення
інформації (п.1); у випадках та в порядку,
визначених цим Кодексом, вимагати від
органу доходів і зборів письмової
інформації про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана (п. 7); у випадках та в
порядку, визначених цим Кодексом,
вимагати від органу доходів і зборів
надання письмової інформації щодо
порядку і методу визначення митної
вартості, застосованих при коригуванні
заявленої митної вартості, а також щодо
підстав для здійснення такого
коригування (п. 8).

Також відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 53 МК
України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Разом з тим, як встановлено судом,
декларант ТОВ "УЛС Глобал" не
скористався своїм правом на подання
додаткових документів для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару, а також на вимогу
Південної митниці Міндоходів належних
необхідних документів не надав.

У зв'язку з вищевикладеним та у
відповідності до ч.2 ст. 55 МК України
Південною митницею Міндоходів було
прийняте рішення про коригування
митної вартості № 500040001/2014/410029/2 від
19.07.2014 року.

Частиною другою статті 55 МК України
встановлено, що прийняте органом
доходів і зборів письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити, зокрема,
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, які
затверджені наказ Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 року № 598 у
графі 33 рішення зазначаються обставини
його прийняття та джерела інформації,
що використовувалися митним органом
для визначення митної вартості;
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причин,
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом.

Судом встановлено, що у рішенні про
коригування митної вартості №
500040001/2014/410029/2 від 19.07.2014 року наведено
достатнє обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано.

Також у рішенні про коригування митної
вартості № 500040001/2014/410029/2 від 19.07.2014 року
визначені джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості, а саме:
спеціалізовані програмно-інформаційні
комплекси Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України (ЄАІС ДМСУ) та бази даних
"Інспектор-2006", у яких міститься
інформація, отримана за результатами
здійснення митного контролю із
зазначенням номерів відповідних
митних декларацій.

Крім того, у рішенні про коригування
митної вартості № 500040001/2014/410029/2 від
19.07.2014 року зазначена послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

Додатково декларанту було роз'яснені
вимоги п.2 ч. 3 статті 52 МК України на
випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються:

- у разі визнання митним органом
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Крім того, декларанту роз'яснено його
право у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 52 МК
України оскаржувати у порядку,
визначеному главою 4 цього Кодексу,
рішення органу доходів і зборів щодо
коригування митної вартості
оцінюваних товарів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів.

На підставі ч. 9 ст. 55 МК України у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів орган
доходів і зборів розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені МК України.

Судом встановлено, що 06.10.2014 року для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів ТOB "УЛС Глобал" були
направленні до Південної митниці
Міндоходів документи листом №06/10-05,
однак, як вбачається з матеріалів
справи (а.с.9) позивачем надані ті ж
документи, що і надавались до митного
оформлення, при цьому, виписку з
бухгалтерської документації не надано,
що не заперечувалось представником
позивача в судових засіданнях.

Відтак, 09.10.2014 року Південна митниця
Міндоходів направила до TOB "УЛС Глобал"
рекомендований лист №14570/15-70-52 щодо
обґрунтованої відмови в перегляду
рішення про коригування митної
вартості.

Із змісту зазначеного листа митниці
вбачається, що митниця надала
роз'яснення щодо виявлених
розбіжностей при візуальній перевірці
документів та співставленні даних,
поданих декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості товарів;
митниця надала роз'яснення щодо
виявлених зауважень до пакету
додатково поданих документів та їх
обсягу; митниця зазначила, що
підприємство у якості додаткових
документів (наданих листом від 06.10.2014
року) для підтвердження заявленої
митної вартості надало ті ж самі
документи, що і при митному оформленні;
митниця звернула увагу позивача на те,
що вимагала у якості додаткових
документів (п. 3 ст.53 МК України) надати:
виписку з бухгалтерської документації.

Підприємством зазначені документи не
надано.

З огляду на викладене у зазначеному
листі, відповідач повідомив, що у
митниці не має підстав у визнанні
заявленої митної вартості та
скасування оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів;
підприємству роз'яснено його право
оскаржити рішення про коригування
заявленої ним митної вартості у
митному органі вищого рівня відповідно
до глави 4 МК України або до суду.

З огляду на вищевикладене та
встановлені судом обставини, суд
дійшов висновку, що відповідач
приймаючи спірне рішення запропонував
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів, провів усну
консультацію з декларантом, а тому з
урахуванням ненадання декларантом
усіх необхідних належних для
підтвердження митної вартості
додаткових документів, прийняв
обґрунтоване рішення про визначення
митної вартості за резервним методом,
при цьому зазначивши у рішенні
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причин,
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
07.09.2012 року у справі за позовом ЗАТ
"Виробниче об'єднання "Конті" до Східної
митниці Державної митної служби
України, Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання дій
протиправними, а картки відмови -
недійсною.

У зв'язку з цим слід зазначити, що за
приписами статті 244 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, суд дійшов
висновку про те, що оскаржуване
рішення, прийняте Південною митницею
Міндоходів в межах компетенції та у
спосіб, що передбачені законодавством,
що регулює спірні правовідносини та
обґрунтовано. В судовому засіданні
представник відповідача довів суду
належними та допустимими в спірних
правовідносинах доказами, з посиланням
на відповідні положення законодавства,
необґрунтованість позовних вимог
позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позовних
вимог ТОВ "УЛС Глобал" слід відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "УЛС Глобал" до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування заявленої
митної вартості № 500040001/2014/410029/2 від
19.07.2014 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 22.12.2014 року.

Суддя
Вовченко O.A.

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "УЛС Глобал" до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування заявленої
митної вартості № 500040001/2014/410029/2 від
19.07.2014 року - відмовити.

22 грудня 2014 року.