Справа № 809/2430/14
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Справа №
10043/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Калуському районі Івано-Франківської
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2014 року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі Івано-Франківської області про
стягнення коштів 2081,40 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області звернулося
з позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Калуському районі
Івано-Франківської області про
стягнення коштів 2081,40 грн..

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідач в
порушення положень Законів України
"Про пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою правління Пенсійного Фонду
України на правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, в період з 01.02.2014 року по 30.06.2014 року
відмовився від відшкодування 2081,40 грн.
понесених позивачем витрат на виплату
та доставку виплачених пенсій по
інвалідності трьом громадянам, які
одержали трудове каліцтво за межами
України, в тому числі на території
республік за період їх входження до
складу СРСР і країн Співдружності
Незалежних Держав.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2014 року, - позов задоволено.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Калуському районі
Івано-Франківської області
(ідентифікаційний код 25925437) на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області витрати на
виплату і доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання в сумі 2081
(дві тисячі вісімдесят одна) гривня 40
копійок.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі Івано-Франківської області
подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Сторони в судове засідання не прибули,
хоч про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1
п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 01.02.2014 року по 30.06.2014 року
позивачем здійснено виплату
застрахованим особам пенсій по
інвалідності громадянам, які отримали
каліцтво внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання на території республік
колишнього СРСР і СНД, а саме ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в загальному розмірі
2081,40 грн., в тому числі за лютий 2014 року -
414,00 грн., за березень 2014 року - 414,00 грн.,
за квітень 2014 року - 414,00 грн., за травень
2014 року - 414,00 грн. та червень 2014 року -
414,00 грн. з щомісячним платежем ОСОБА_2 в
сумі 114,00 грн., ОСОБА_3 в сумі 150,00 грн. та
ОСОБА_4 в сумі 150,00 грн. Витрати на
виплату та доставку такої пенсії в
загальному розмірі за вказаний період
склали 11,40 грн. з щомісячними витратами
в розмірі 2,28 грн. по ОСОБА_2 в сумі 1,10
грн. та по ОСОБА_3 в сумі 1,18 грн..
Зазначені суми виплаченої пенсії, в
тому числі витрат на її доставку,
включені позивачем до актів щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності і внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання із списками таких осіб за
кожний місяць вказаного періоду
(а.с.21-30).

Через виникнення неузгодженості між
розрахунками УПФ України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області та відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі Івано-Франківської області до
кожного акту складено таблицю
розбіжностей із зазначенням сум, які не
прийняті відповідачем до заліку
(а.с.16-20).

Зазначені акти відповідачем підписані
із застереженнями та згідно таблиць
розбіжностей не прийнято до
відшкодування суми виплаченої пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а саме суми витрат на
виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну.

Між позивачем і відповідачем виник
спір щодо непогодження відповідачем
актів звірки витрат по виплаті пенсії
по інвалідності на суму 2081,40 грн. за
період з 01.02.2014 року по 30.06.2014
року по громадянах ОСОБА_2 (номер
особового рахунку НОМЕР_1), ОСОБА_3
(номер особового рахунку НОМЕР_2) та
ОСОБА_4 (номер особового рахунку
НОМЕР_3), нещасні випадки з якими
сталися у 1988, 1969, 1998 роках за межами
України на території республік
колишнього СРСР і Співдружності
Незалежних Держав.

Факт страхового випадку на виробництві
при виконанні трудових обов'язків та
інвалідність щодо ОСОБА_2 встановлено
актом про нещасний випадок на
виробництві форми Н-1 від 16.09.1988 року б/н,
згідно якого останній 16.09.1988 року
отримав травму ока на підприємстві,
розміщеного у Саратовській області
СРСР (а.с.14-15). Випискою з акта огляду
МСЕК за № 081372 ОСОБА_2 присвоєно 3 групу
інвалідності, безстроково, а 21.03.1989 року
призначено пенсію по інвалідності
(а.с.37). Факт страхового випадку на
виробництві при виконанні трудових
обов'язків та інвалідність щодо ОСОБА_3
встановлено актом про нещасний випадок
на виробництві форми Н-1 від 08.05.1969 року
за № 6/3, згідно якого останній 08.05.1969
року отримав травму на підприємстві,
розташованого в Жезказганському
районі КССР (а.с.8). Відповідно до
виписки з акту огляду МСЕК за №085489
ОСОБА_3 з 20.01.1992 року визнаний інвалідом
3-ої групи повічно (а.с.38). Відносно
ОСОБА_4 факт страхового випадку на
виробництві при виконанні трудових
обов'язків та інвалідність
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1 від
20.02.1998 року за № 2, згідно якого останній
виконуючи роботу слюсаря 17.02.1998 року
отримав травму на підприємстві,
розміщеного в Красноярському краю
Російської Федерації (а.с.10-13). На
підставі відповідних оглядів МСЕК
ОСОБА_4 з 07.07.1999 року призначено пенсію
по інвалідності. Останньою випискою із
акта огляду МСЕК № 0222201 ОСОБА_4
присвоєно 3-тю групу інвалідності до
грудня 2014 року (а.с.39).

Згідно п. 4 ст. 25 Закону України "Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням, відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого, допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

В силу ст. 6 Закону України "Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", ст. 58 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", ст. 6
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страховиками є цільові
страхові фонди, зокрема з пенсійного
страхування та страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, а саме -
Пенсійний фонд України та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України "Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Відповідно до п.п. "г" п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", у
разі настання страхового випадку, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Статтею 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку. Зазначені грошові суми
складаються, в тому числі, із страхової
виплати пенсії по інвалідності
потерпілому.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" визначено, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому,
страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно статті 3 Закону України "Про
правонаступництво України" від 12.09.1991
року закони Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною Радою
Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни СРСР, які на момент
проголошення незалежності України
постійно проживали на території
України, є громадянами України. Україна
гарантує забезпечення прав людини
кожному громадянину України незалежно
від національної приналежності та
інших ознак відповідно до
міжнародно-правових актів про права
людини.

Угодою про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
передбачено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД
передбачено, що пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць цієї Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Відповідно статті 5 Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць СНД у
галузі пенсійного забезпечення, ця
Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені або будуть встановлені
законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 3 вказаної Угоди визначено, що
усі витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією
Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

Призначення пенсій громадянам держав -
учасниць Угоди проводиться за місцем
проживання. Для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсій на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав - учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якого з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набрання чинності цієї Угоди
(стаття 6 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД).

Відповідно до статті 7 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД при переселенні
пенсіонера в межах держав - учасниць
Угоди, виплата пенсії за попереднім
місцем проживання припиняється, якщо
пенсія того ж виду передбачена
законодавством держави за новим місцем
проживання пенсіонера.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

За змістом ст.ст.80,85 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", нарахування та
виплата пенсій проводиться органами
Пенсійного Фонду за місцем проживання
пенсіонера.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР, або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою,
або виникло професійне захворювання
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Отже, враховуючи вищезазначене,
витрати понесені органами Пенсійного
фонду України у зв'язку із виплатою та
доставкою пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання (у тому
числі й пенсій особам, які стали
інвалідами від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР) підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України як належного
страховика від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України
№ 21-394а13 від 12.11.2013 року, № 21-136а14
від 20.05.2014 року, № 21-361а11 від 21.11.2011 року),
яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС
України є обов'язковою для врахування
судами при розгляді справ у подібних
правовідносинах.

Відносно тверджень відповідача про те,
що позивач не наділений повноваженнями
звертатися до суду про стягнення
витрат на виплату пенсій та витрат на
доставку вказаних виплат, слід
зазначити, що згідно п. 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація проводиться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги; уся заборгованість потерпілим
на виробництві та членам їх сімей, яким
до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Пунктами 1.2. та 1.4. Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань від 27.04.2007 року за № 24 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.06.2007 року за № 715/13982,
передбачено, що у разі настання
страхового випадку управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, відділення виконавчої
дирекції Фонду в районах та містах
обласного значення зобов'язані
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які мають
на це право. Робочі органи виконавчої
дирекції Фонду розглядають справу про
страхові виплати на підставі заяви
потерпілого або осіб, які мають право
на страхові виплати, за наявності усіх
необхідних документів, перелік яких
визначений у пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1
цього Порядку, і приймають відповідні
рішення у десятиденний строк, не
враховуючи дня надходження останнього
документа.

Враховуючи вищенаведені законодавчі
норми, органи Фонду соціального
страхування від нещасних випадків, як
самостійні юридичні особи, зобов'язані
відшкодувати витрати по виплаті та
доставці пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання органам Пенсійного Фонду,
як самостійним юридичним особам, які
проводять відповідні виплати пенсій,
тому орган Пенсійного Фонду має право
на відшкодування органом Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків сум витрат на виплату та
доставку вказаних пенсій. Оскільки
відповідач відмовився відшкодувати
спірні витрати, позивач правомірно
звернувся в суд з позовом про стягнення
суми виплаченої пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Посилання відповідача на порушення
позивачем Порядку №5-4/4 є
безпідставним, оскільки останній не
врегульовує правовідносини між двома
Фондами у випадку наявності спору щодо
відмови у прийнятті до відшкодування
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, із підстав
працевлаштування і отримали
ушкодження здоров'я поза межами
території сучасної України - на
території республік за період їх
входження до складу СРСР чи
Співдружності Незалежних Держав.

Також, не можна погодитися із доводами
відповідача про подвійну виплату
ОСОБА_4 допомоги на території України
і Російської Федерації у зв'язку із
одним страховим випадком, зважаючи на
наступне.

ОСОБА_4 в лютому 1998 року отримав травму
на виробництві на підприємстві,
розташованого в Красноярському краї
Російської Федерації. В Україні
позивачем в 1999 році ОСОБА_4
призначено пенсію по інвалідності.
Така страхова виплати (страхова
виплата пенсії по інвалідності) не
суперечить п.п. "г" п. 1 ч. 1 ст. 21, п. 3 ч. 2 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" так як є одним із видів
страхових виплат.

Статтею 21, 28 і 34 вказаного Закону за
наявності страхового випадку
передбачено можливість одночасного
призначення і отримання потерпілим
поряд із пенсією по інвалідності -
щомісячної страхової виплати
(щомісячна грошова сума в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого).

У спірних правовідносинах позивач
просить відшкодувати лише виплачену
пенсію по інвалідності за період з
01.02.2014 року по 30.06.2014 року включно.
Згідно змісту листа-відповіді Філіалу
№ 45 Державної установи - Московського
обласного регіонального відділення
Фонду соціального страхування
Російської Федерації від 05.05.2012 року №
04-12/45/1133, ОСОБА_4 здійснюється страхове
забезпечення у вигляді щомісячної
страхової виплати з 01.01.2000 року у
зв'язку із нещасним випадком на
виробництві, яке мало місце 17.02.1998 року
(а.с.62). В даному листі не йде мова про
виплату ОСОБА_4 пенсії по інвалідності,
що є частиною предмету спору в розгляді
даної справи, а про інший вид
забезпечення - щомісячна страхова
виплата (щомісячна грошова сума в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого), яка також
(одночасно із пенсією по інвалідності)
може виплачуватися і на території
України - Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. Втім, з приводу
відшкодування такого виду соціального
забезпечення по відношенню до ОСОБА_4 в
розгляді даної справи спору не має.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність тверджень відповідача
щодо відсутності права призначення та
виплати пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання ОСОБА_4 з причин
встановлення інвалідності останнього
до грудня 2013 року, оскільки
відповідно до виписки із акта огляду
МСЕК № 0222201 ОСОБА_4 присвоєно 3-тю групу
інвалідності до грудня 2014 року (а.с.39).

Таким чином, перевіривши дійсні
обставини справи та додатково
проаналізувавши зібрані документальні
докази по матеріалах справи, колегія
суддів прийшла до неспростовного
переконання про те, що суд першої
інстанції у відповідності до вимог
ст.200 КАС України, правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі Івано-Франківської області -
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2014 року у справі №809/2430/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
C.М. Кузьмич

В.З. Улицький