Справа № 511/2784/14-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 511/2784/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бобровська І.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та
представника відповідача Гусакова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області на постанову Роздільнянського
районного суду Одеської області від 06
жовтня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області про визнання незаконним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області (далі Управління ПФУ в
Роздільнянському районі Одеської
області) про визнання незаконним
рішення від 03 вересня 2014 року № 46,
зобов'язання відповідача зарахувати до
вислуги років час роботи на
прокурорсько-слідчих посадах в органах
прокуратури Одеської області з 24
грудня 1997 року по 01 липня 2014 року,
строкову військову службу з 18
листопада 1987 року по 26 грудня 1989 року та
половину строку навчання в Одеському
державному університеті ім.
І.І.Мечникова з 01 вересня 1991 року по 26
червня 1997 року, а також прийняти
рішення про призначення пенсії за
вислугу років згідно ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» з 28 серпня 2014
року.

В обґрунтування позову зазначалось, що
28 серпня 2014 року позивач звернувся до
Управління ПФУ в Роздільнянському
районі Одеської області із заявою про
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру». Проте, рішенням
відповідача від 03 вересня 2014 року № 46
позивачу відмовлено в призначенні
пенсії за вислугу років у зв'язку з тим,
що Одеський державний університет ім.
І.І.Мечникова не належить до вищих
юридичних навчальних закладів. На
думку позивача, зазначене рішення від 03
вересня 2014 року є незаконним та таким,
що порушує права ОСОБА_1 на соціальне
забезпечення.

Постановою Роздільнянського районного
суду Одеської області від 06 жовтня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано незаконним рішення
Управляння ПФУ в Роздільнянському
районі Одеської області від 03 вересня
2014 року № 46 про відмову в призначенні
пенсії за вислугу років у
відповідності до Закону України «Про
прокуратуру». Зобов'язано Управління
ПФУ в Роздільнянському районі Одеської
області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги
років, що надає право на пенсійне
забезпечення за вислугу років згідно
ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»
половину строку навчання в Одеському
державному університеті ім.
І.І.Мечникова.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, начальник
Управління ПФУ в Роздільнянському
районі Одеської області, з урахуванням
доповнень до апеляційної скарги,
зазначає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, а саме ст. 7, п. 4
ст. 11, п. 3 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Крім того, відповідно до
запису у трудовій книжці, з 25 січня 1990
року по 05 серпня 1997 року позивач
працював у Радгоспі «Вигодянський», що
свідчить про навчання в університеті
на заочній формі, а діючим
законодавством не передбачено
зарахування до трудового стажу періоду
навчання в заочних та вечірніх вищих і
середніх спеціальних учбових закладах.
У зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
представника відповідача в підтримку
апеляційної скарги, а також позивача
про залишення постанови суду першої
інстанції без змін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку про необхідність її
задоволення.

Судом встановлено, що 28 серпня 2014 року
позивач звернувся до Управління ПФУ в
Роздільнянському районі Одеської
області із заявою про призначення
пенсії за вислугу років на підставі ст.
50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням відповідача від 03 вересня 2014
року за № 46 позивачу відмовлено в
призначенні пенсії за вислугу років у
зв'язку з тим, що Одеський державний
університет ім. І.І.Мечникова не
належить до вищих юридичних навчальних
закладів.

Обставини справи сторонами не
оспорюються.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач має право на
зарахування до стажу роботи, що дає
право на призначення пенсії за вислугу
років, половини строку навчання на
заочній формі навчання в Одеському
державному університеті ім.
І.І.Мечникова.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» прокурори і
слідчі мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років не менше: з 1
жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21
рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи
на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

Згідно ч. 6 названої статті Закону до
вислуги років, що дає право на пенсію
згідно з цією статтею, зараховується
час роботи на прокурорських посадах,
перелічених у статті 56 цього Закону, в
тому числі у військовій прокуратурі,
стажистами в органах прокуратури,
слідчими, суддями, на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ, офіцерських посадах
Служби безпеки України, посадах
державних службовців, які займають
особи з вищою юридичною освітою, в
науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Як встановлено матеріалами справи, 28
серпня 2014 року позивач звернувся до
Управління ПФУ в Роздільнянському
районі Одеської області із заявою про
нарахування та призначення пенсії за
вислугу років та надав наступні
документи:

- трудову книжку разом із копією;

- паспорт громадянина України разом із
копією;

- довідку про посадовий оклад та
надбавку за класний чин;

- розрахунок заробітної плати;

- ксерокопію ідентифікаційного коду;

- довідку з Роздільнянського
райвійськкомату про період строкової
військової служби;

- ксерокопію диплому спеціаліста від 26
червня 1997 року серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 2.18 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58, до трудових книжок за місцем роботи
вносяться окремим рядком з посиланням
на дату, номер та найменування
відповідних документів, зокрема,
записи про час навчання у професійних
навчально-виховних закладах та інших
закладах у навчально-курсових
комбінатах (центрі, пункті тощо), у
вищих навчальних закладах та про час
перебування в аспірантурі і клінічній
ординатурі.

Згідно п. 2.16 названої Інструкції для
студентів, слухачів курсів, учнів,
аспірантів та клінічних ординаторів,
які мають трудові книжки, навчальний
заклад (наукова установа) вносить
записи про час навчання на денних
відділеннях (у тому числі підготовчих)
вищих навчальних закладів. Підставою
для таких записів є накази навчального
закладу (наукової установи) про
зарахування на навчання та про
відрахування з числа студентів, учнів,
аспірантів, клінічних ординаторів.

Таким чином, питання ведення, контролю
за веденням запису в трудовій книжці
відомостей щодо трудового (в тому числі
спеціального) стажу віднесено до
компетенції роботодавця або, у
виняткових випадках, юридичної особи, в
якій власник трудової книжки провадить
не трудову, але іншу основну свою
діяльність. У випадку, коли така
діяльність не є трудовою, а іншою, але
не основною, зокрема навчання на
заочному факультеті, відомості про неї
не можуть стосуватись трудового стажу,
а відповідно до пункту 2.18 Інструкції
можуть вноситись до трудової книжки
інформаційно. Такі дані не можуть
заміщувати (поглинати) собою даних, що
становлять безпосередньо трудовий
стаж.

За таких даних навчання на заочному
факультеті у вищому навчальному
закладі не зараховується до стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугу років, оскільки включення
цього періоду до вислуги років
суперечить юридичній природі
(сутності) цього виду спеціального
стажу, так як закон пов'язує
встановлення особливих правил
призначення пенсії за вислугу років
саме з неможливістю продовжувати
роботу чи службу на певних посадах або
в певних умовах праці у зв'язку з
втратою професійної працездатності
особи або її придатності до настання
пенсійного віку.

Аналогічну правову позицію викладено у
постановах Верховного Суду України від
05 листопада 2013 року № 21-289а13 та від 22
квітня 2014 року № 21-65а14, яка відповідно
до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковою для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджено позивачем в судовому
засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 в
період з 01 вересня 1991 року по 26 вересня
1997 року навчався в Одеському
державному університеті ім.
І.І.Мечникова на заочному відділенні.

Зазначене вище також підтверджується
записами в трудовій книжці позивача
про те, що з 25 січня 1990 року по 05 серпня
1997 року ОСОБА_1 працював у Радгоспі
«Вигодянський» Одеського АПК.

Із врахуванням викладеного,
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення Управління ПФУ в
Роздільнянському районі Одеської
області від 03 вересня 2014 року № 46, яким
відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії
за вислугу років є правильним, оскільки
період навчання на заочній формі у
вищому навчальному закладі не
зараховується до стажу роботи, що дає
право на пенсію за вислугу років.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з винесенням нової
постанови про відмову у задоволенні
вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області задовольнити.

Постанову Роздільнянського районного
суду Одеської області від 06 жовтня 2014
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції

Повний текст постанови складено 15
грудня 2014 року.

Головуючий:

Судді: