Справа № 806/5161/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Житомир справа №
806/5161/14

категорія 8.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
Башинської Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Володарсько-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
скасування наказу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3) звернувся до суду з
позовом, у якому просить скасувати
наказ Володарсько-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - Володарсько-Волинська ОДПІ) № 328
від 03.11.2014 "Про проведення
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_3" Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що 12.11.2014 ФОП ОСОБА_3
отримав спірний наказ. На його
зауваження щодо неправомірності
наказу в частині віднесення його до
суб'єктів підприємницької діяльності
із високим ступенем ризику щодо
несплати податків та зборів та
відповідного включення його до
плану-графіку проведення перевірок та
із проханням надати роз'язснення щодо
такого включення, контролюючий орган
листом від 17.11.2014 № 1418/7/17-10 зіслався на
те, що інформація стосовно присвоєння
ризиків та включення до плану-графіку
проведення документальних планових
виїзних перевірок - є інформацією лише
для службового користування. Одночасно
зазначає, що не підпадає під жодний
критерій відбору суб'єктів
господарювання - фізичних осіб
високого ступеня ризику, визначений
пунктом 3.4.1.1 Методичних рекомендацій
щодо складання плану-графіка
проведення документальних планових
перевірок суб'єктів господарювання,
затверджених наказом Державної
податкової служби України від 27.06.2012 N
553. З огляду на викладене, вважає
неправомріним віднесення його до групи
високого ризику та, відповідно,
прийняття відповідачем спірного
наказу.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечила проти позовних
вимог з мотивів, викладених у письмових
запереченнях. Також, пояснила, що
віднесення того чи іншого платника до
групи з високим ступенем ризику
здійснюється за результатами аналізу
основних показників діяльності
платника податку. Тому, аналіз
діяльності позивача дозволяє
стверджувати про наявність в
останнього критеріїв високого ступеня
ризику, що і стало підставою для
включення ФОП ОСОБА_3 до плану-графіку
документальних планових перевірок у 2014
році. Тому, вважає, що наказ
Володарсько-Волинської ОДПІ № 328 від
03.11.2014 "Про проведення документальної
планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3"
є правомірним та таким, що грунтується
на вимогах Податкового кодексу України
(далі - ПК України). Також, зазначила, що
позивач допустив посадових осіб
контролюючого органу до проведення
планової перевірки, а тому в
задоволенні позову просить відмовити
повністю.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п. 20.1
ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та п. 77.1, п. 77.4 ст.
74, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу
України, п. 2 ч. 1 ст. 13 закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", 03.11.2014 в.о.
начальника Володарсько-Волинської
ОДПІ видано наказ № 328 "Про проведення
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_3" з 17.11.2014.

Перевіряючи спірний наказ на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 кодексу
адміністративного судочинства
України, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України,
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Згідно з абз. 1-2 пп. 75.1.2 ст. 75 ПК України,
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків. Документальна
планова перевірка проводиться
відповідно до плану-графіка перевірок.

Пунктами 77.1, 77.2 ст. 77 ПК України
передбачено, що документальна планова
перевірка повинна бути передбачена у
плані-графіку проведення планових
документальних перевірок.

До плану-графіка проведення
документальних планових перевірок
відбираються платники податків, які
мають ризик щодо несплати податків та
зборів, невиконання іншого
законодавства, контроль за яким
покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення
документальних планових перевірок
платників податків визначається
залежно від ступеня ризику в
діяльності таких платників податків,
який поділяється на високий, середній
та незначний. Платники податків з
незначним ступенем ризику включаються
до плану-графіка не частіше, ніж раз на
три календарних роки, середнім - не
частіше ніж раз на два календарних
роки, високим - не частіше одного разу
на календарний рік.

Порядок формування та затвердження
плану-графіка, перелік ризиків та їх
поділ за ступенями встановлюються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Платники податків - юридичні особи, що
відповідають критеріям, визначеним
пунктом 154.6 статті 154, та у яких сума
сплаченого до бюджету податку на
додану вартість становить не менше
п'яти відсотків від задекларованого
доходу за звітний податковий період, а
також самозайняті особи, сума
сплачених податків яких становить не
менше п'яти відсотків від
задекларованого доходу за звітний
податковий період, включаються до
плану-графіка не частіше, ніж раз на три
календарних роки. Зазначена норма не
поширюється на таких платників
податків у разі порушення ними статей
45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту статті 77 ПК
України, порядок формування та
затвердження плану-графіка, перелік
ризиків та їх поділ за ступенями
встановлюються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику.

З метою забезпечення єдиного порядку
щоквартального формування
плану-графіка проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання розроблені
Методичні рекомендації щодо складання
плану-графіка проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання, затверджені
наказом Державної податкової служби
України від 27.06.2012 N 553 (далі - Методичні
рекомендації).

У розділі 1 Методичних рекомендацій
зазначено, що формування квартального
плану-графіка територіальних органів
ДПС здійснюється у порядку,
встановленому у розділі 3 "Відбір
суб'єктів господарювання для
перевірки" цих Методичних
рекомендацій. Формування та
коригування планів-графіків
здійснюється засобами АІС "Облік
податків і платежів". Після остаточного
узгодження електронних баз проектів
планів-графіків регіональні ДПС
надають департаментам податкового
контролю, оподаткування фізичних осіб
паперовий варіант плану-графіка з
відповідними додатками з дотриманням
вимог направлення документів з грифом
"ДСК" та за необхідності обґрунтування
підстав включення платника податків до
плану-графіка. До плану-графіка
проведення документальних планових
перевірок відбираються платники
податків, які мають ризик щодо несплати
податків та зборів, невиконання іншого
законодавства, контроль за яким
покладено на органи ДПС.

Критерієм розподілу платників -
фізичних осіб на групи та підгрупи є
дані податкових декларацій (від
здійснення підприємницької
діяльності, інші види доходів
платників податків - фізичних осіб),
Звіту суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи та дані податкових
декларацій з ПДВ за минулий рік.

Пунктом 3.4 Методичних рекомендацій
передбачено, що до плану-графіка
(додатки 4а та 4б) відбираються суб'єкти
господарювання - фізичні особи, що
ведуть фінансово-господарську
діяльність, сплачують податки та за
реєстраційними даними мають ознаку
стану платника "0" - "платник податків за
основним місцем обліку". При відборі до
плану-графіка суб'єктів господарювання
- фізичних осіб слід враховувати
податкову інформацію, яка
використовується для
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, а також
іншу надану в установленому законом
порядку інформацію.

Згідно пункту 3.4.1.1 Методичних
рекомендацій, критеріями відбору
суб'єктів господарювання - фізичних
осіб високого ступеня ризику є: 1) мають
працівників, кількість яких не
відповідає виду діяльності, заявленому
суб'єктом господарювання, та/або
кількості зареєстрованих РРО та/або
придбаних торгових патентів; 2)
здійснюють сумнівні або значні
фінансово-господарські операції; 3)
мають рівень податкової віддачі менше
0,48 %; 4) отримали загальний
оподатковуваний (валовий) дохід за
попередній рік та/або у звітному році
більше 10 млн. грн.; 5) задіяні у схемах
ухилення від оподаткування та/або
мінімізують податкові зобов'язання; 6)
мають розбіжності (заниження
податкового зобов'язання/завищення
податкового кредиту) згідно із
Системою автоматизованого
співставлення податкового
зобов'язання та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПСУ у
сумі понад 100 тис. грн.; 7) мають
відносини з контрагентами, що мають
ознаки фіктивності, знаходяться у
розшуку, не звітують, збанкрутували
тощо; 8) наявність інформації від
підрозділів боротьби з відмиванням
доходів, одержаних злочинним шляхом,
надходження узагальнених матеріалів
від Державної служби фінансового
моніторингу України, а також
інформації від підрозділів податкової
міліції щодо ухилення суб'єкта
господарювання - фізичної особи від
оподаткування; 9) мають розбіжності між
задекларованим загальним
оподатковуваним (валовим) доходом
та/або сумою отриманого доходу згідно
зі звітом РРО та розрахунковими
книжками та/або обсягами
імпортно-експортних операцій та іншою
наявною податковою інформацією; 10)
наявність порушень, виявлених під час
проведення фактичних перевірок; 11) є
землевласниками/землекористувачами
або орендарями земельних площ
(відповідно до цільового використання),
наданих фізичним особам у власність і
користування; 12) наявність
взаємовідносин з постачальником, у
якого встановлено невідповідність
придбаних та реалізованих
імпортованих товарів, тобто відбувся
"обрив" ланцюга постачання певної групи
імпортованих товарів.

Наведені положення Методичних
рекомендацій дають підставу для
висновку, що віднесення того чи іншого
платника до групи з високим ступенем
ризику здійснюється за результатами
аналізу основних показників
діяльності, в тому числі на основі
показників податкової звітності,
поданої самим платником.

З огляду на викладене, суд вважає
безпідставними доводи позивача про те,
що його неправомірно віднесено до
групи платників високого ступеня
ризику, а тому у відповідача були всі
правові підстави для прийняття
спірного наказу про проведення
документальної планової виїзної
перевірки.

Відповідно до п. 77.4 ст. 77 ПК України, про
проведення документальної планової
перевірки керівником контролюючого
органу приймається рішення, яке
оформлюється наказом. Право на
проведення документальної планової
перевірки платника податків надається
лише у випадку, коли йому не пізніше ніж
за 10 календарних днів до дня проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки.

Як свідчать матеріали справи, 07.11.2014
відповідачем на адресу позивача
направлено копію наказу про проведення
документальної планової виїзної
перевірки та письмове повідомлення із
зазначенням дати початку проведення
такої перевірки.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові
особи контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

- копії наказу про проведення
перевірки;

- службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Перед початком проведення перевірки
посадові особи відповідача надали
платнику податку усі вищеперелічені
документи. Зазначений факт
представником позивача не
заперечувався.

Матеріалами справи підтверджено та не
заперечувалось представниками сторін,
що посадовими особами підприємства
було допущено перевіряючих до
проведення перевірки.

Разом з тим, непред'явлення або
ненадіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, платнику податків (його
посадовим (службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Із наведеного випливає, що наслідком
порушення контролюючим органом вимог
податкового законодавства при
організації та проведенні перевірки є
недопущення платником податку
посадової особи контролюючого органу
до її проведення.

Оскільки позивач допустив посадових
осіб відповідача до проведення
перевірки, а відтак погодився на її
проведення, суд дійшов висновку про те,
що права позивача оскаржуваним наказом
не порушено, а тому відмовляє в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 08
грудня 2014 р.