Справа № 366/30982/14-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Слободян
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Горбань Н.І. та Земляної Г.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Іванківського районного суду
Київської області від 31 жовтня 2014 року
праві за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання зробити
перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Іванківського районного суду
Київської області від 31 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання зробити
перерахунок пенсії за період з 01.12.2011
року по 05.04.2014 року, залишено без
розгляду.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати зазначену ухвалу, оскільки
вважає, що остання прийнята з
порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Позивач звернувсь до суду з вимогами :

- витребувати у відповідача розгорнуту
довідку про розміри
призначених/перерахованих та
виплачених Позивачу сум пенсій,
передбачених статтями 49, 50, 54 Закону №
796, починаючи з 01 грудня 2011 року і до
моменту подачі цього позову до суду;

- визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування ним під час
призначення/перерахунку пенсій
позивача, за період, починаючи з 01
грудня 2011 року і до моменту винесення
рішення у цій справі, положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри пенсій для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, до того, ще
й значно менші, ніж передбачені
статтями 50, 54 Закону № 796 для
відповідної категорії громадян;

- визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо призначення,
перерахунку та виплати ним Позивачу
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсій, передбачених
статтями 49, 50, 54 Закону № 796, за період,
починаючи з 01 грудня 2011 року і до
моменту винесення рішення у цій справі;

- зобов'язати відповідача здійснити
призначення, перерахунок та виплату
державної пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі не нижчому 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком, за період,
починаючи з 01 грудня 2011 року і до
моменту винесення рішення у цій справі,
де розмір пенсії за віком визначається
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;

- зобов'язати відповідача здійснити
призначення, перерахунок та виплату
додаткової пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі 75 (сімдесяти п'яти) процентів
мінімальної пенсії за віком, за період,
починаючи з 01 грудня 2011 року і до
моменту винесення рішення у цій справі,
де розмір пенсії за віком визначається
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;

- стягнути з відповідача у порядку
негайного виконання, передбаченого
статтею 256 КАС України, на користь
позивача боргову суму за пенсійними
виплатами, що виникла за весь період
невиконання вимог Законів України щодо
призначення та перерахунку пенсій
позивача, передбачених статтями 50, 54
Закону № 796.

Суд першої інстанції, позовні вимоги в
частині вимог за період з 01.12.2011р. по
05.04.2014р. включно залишив без розгляду з
підстав пропущення шестимісячного
строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень щодо справ,
зазначених у пункті 5 частини першої
статті 183 2 цього Кодексу,
встановлюється 15-денний строк, який
обчислюється з дня виявлення суб'єктом
владних повноважень підстав для
звернення до адміністративного суду.
Цим Кодексом та іншими законами можуть
також встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду
суб'єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Позивач в апеляційній скарзі вказує на
те, що частина третя Статті IV
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
21.05.1963 року стосовно права на
відшкодування ядерної шкоди
встановлює період (строк), на який
визначено відшкодування та протягом
якого покривається відповідальність. І
таке право на відшкодування
втрачається зі спливом строку,
протягом якого покривається
відповідальність.

Проте, суд апеляційної інстанції
вважає, що посилання апелянта на
положення Віденської конвенції «Про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду» від 21 травня 1963 року, де
зазначено, що позовна давність на
вимоги про відшкодування ядерної шкоди
становить тридцять років, є помилковим,
з огляду на наступне.

Зазначеною Конвенцією, передбачено, що
права на відшкодування за цією
Конвенцією втрачають силу, якщо позов
не подано протягом десяти років з дня
ядерного інциденту.

Окрім того, Конвенція передбачає
відповідальність та відшкодування за
заподіяний ядерний інцидент з боку
оператора - особи, призначеної або
визнаної відповідальною державою в
якості оператора ядерної установки.

З огляду на те, що відповідач жодним
чином не відповідає критеріям
оператора ядерної установки,
встановленим Віденською конвенцією
про цивільну відповідальність за
ядерну шкоду, її застосування у цій
справі є неможливим.

Також, колегія суддів зазначає, що
Конвенція не належить до
нормативно-правових актів, які
безпосередньо регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами даної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами процесуального
права, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Іванківського
районного суду Київської області від 31
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Н.І. Горбань

Суддя
Г.В. Земляна

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Земляна Г.В.