Справа № 462/8971/13-а 2а/462/353/13
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р.
Справа № 1391/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Cапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
на постанову Залізничного районного
суду м.Львова від 30.12.2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова про
нарахування підвищення до пенсії,-

В С Т А Н О
В И В:

22.11.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом в якому просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії як реабілітованому у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до пункту "г" ст.77 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" з урахуванням
положень ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 01.01.2013 року.

Ухвалою Залізничного районного суду
м.Львова від 25.11.2013 року позовні вимоги
в частині зобов»язання нарахувати і
виплатити щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії
за віком за період з 01.01.2013року по
21.05.2013року залишено без розгляду у
зв»язку з пропуском строку звернення
до суду.

Постановою Залізничного районного
суду м.Львова від 30.12.2013 року позов
задоволено. Зобов»язано управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова здійснити
нарахування і виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком за період з
22 травня 2013року відповідно до п."г" ст. 77
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" із розрахунку,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
уже здійснених виплат. В решті позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова, просить
її скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивув своє
рішення тим, що у спірних
правовідносинах застосуванню підлягає
ст. 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а не постанова Кабінету
Міністрів України.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що зазначена апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних мотивів.

Відповідно до статті 77 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон) призначені пенсії підвищуються
громадянам, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, призначені пенсії - на 50
процентів, а членам їх сімей, яких було
примусово переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Позивач отримував підвищення до пенсії
у розмірі 43,52 грн., відповідно до п. 2
постанови Кабінету Міністрів України
№ 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян», як примусово переселений
член сім'ї реабілітованих.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум в
розрахунку на місяць на одну особу, яка
втратила працездатність встановлено у
наступних розмірах: з 1 січня - 894 гривні,
з 1 грудня - 949 гривень.

Хоча у вищевказаний період дія
положень ст.77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» не зупинялась,
розрахунок зазначеного підвищення до
пенсії відповідачем здійснено не
згідно ст. 77 Закону, а згідно постанови
КМ України.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України
щодо пріоритетності законів над
підзаконними актами, безпідставними є
посилання заявника на зазначену
постанову КМ України, яка обмежує право
на отримання вищезазначеного
підвищення до пенсії порівняно з
правами, встановленими ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
тому застосуванню підлягає саме
остання.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає
правильними висновки суду першої
інстанції, що у вищезазначений період
позивач мав право на отримання
підвищення до пенсії відповідно до ст.
77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
постанова суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим не
вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.160, ст.183-2, ст.195, ст.197, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова залишити
без задоволення, а постанову
Залізничного районного суду м.Львова
від 30.12.2013 року у справі №462/8971/13-а - без
змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

В.П. Сапіга