Справа № 821/2923/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2923/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого:
- Яковлєва О.В.,

суддів:
- Скрипченко В.О., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2014 року, у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні про визнання протиправним
рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року, відмовлено у задоволені позову
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні про визнання
протиправною та скасування постанови
Відділу Державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні ВП 40045698 «Про
накладення штрафу» від 19 травня 2014
року.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням позивачем подано апеляційну
скаргу з якої вбачається про порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою позов
задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо відмови
у задоволенні позовних вимог, так як
через відсутність бюджетного
фінансування, позивачем, з поважних
причин, не виконано судове рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у місті
Херсоні знаходиться виконавче
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа від 24
грудня 2012 року, у справі № 2а-4826, згідно
якого позивача зобов'язано здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_4
надбавки до пенсії, згідно ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, згідно розміру встановленого
ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" починаючи з 05 грудня 2011
року, по час дії норми ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", з урахуванням виплачених сум за
рахунок коштів Державного бюджету.

Позивачем 31 січня 2013 року, надіслано до
ВДВС лист, зі змісту якого слідує, що
ним виконано рішення суду в частині
нарахування ОСОБА_4 надбавки до пенсії.
Також УПФУ зазначило, що виконання
рішення суду в частині виплати
заборгованості є неможливим, оскільки
виплати вказаної категорії громадян
фінансуються з Державного бюджету
України, яким не передбачено такі
виплати на поточний рік.

Відповідачем 25 квітня 2013 року, на
підставі заяви стягувача ОСОБА_4
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, боржнику
надано семиденний строк на добровільне
виконання рішення.

У зв'язку з невиконанням рішення суду в
частині виплати надбавки до пенсії у
ході примусового виконання судового
рішення державним виконавцем 19 травня
2014 року, винесено постанову про
накладення на УПФУ у місті Херсоні
штрафу, у розмірі 680,00 грн.

За результатом встановлених обставин
судом першої інстанції зроблено
висновок, що відповідачем правомірно
винесено оскаржувану постанову,
оскільки позивачем не виконано рішення
суду, яке набрало законної сили та
відмовлено у задоволенні позовних
вимог, з чим не погоджується судова
колегія, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження», виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче
провадження», державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до ст. 75 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче
провадження», у разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 89 «Про виконавче
провадження», у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Судовою колегією встановлено, що
обставиною, через яку позивачем вчасно
не виконано судове рішення є
відсутність відповідного фінансування
з Державного бюджету у останнього.

З вищезазначених норм вбачається, що
накладення штрафу за невиконання, або
повторне невиконання судового рішення
можливе лише у випадку відсутності
поважних причин такого невиконання.

Відсутність відповідного бюджетного
фінансування та коштів для виплати
грошових сум на виконання судового
рішення позивачем є поважною причиною,
яка унеможливлює проведення
відповідних виплат, так як списання
коштів з рахунків державного органу на
виконання судових рішень проводиться
лише за умови наявності таких коштів.

Колегія суддів вважає, що невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у позивача, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки останній не
мав фінансової можливості протягом
встановленого державним виконавцем
строку виконати судове рішення в цій
частині.

Таким чином, накладення штрафних
санкцій на позивача, який з не залежних
від нього причин, через відсутність
бюджетного фінансування, ніяким чином
не захищає право особи на виплату
доплати до пенсії, а навпаки ще більше
ускладнює його фінансове становище та
ще більше унеможливлює виконання
судового рішення.

Крім того, посилання суду першої
інстанцій на рішення Європейського
суду з прав людини щодо неможливості
посилання державним органом при
виконанні судових рішень на
відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань є
безпідставними, так як у даному випадку
мова не йде про звільнення позивача від
обов'язку виконання рішення суду, а про
оцінку причин такого невиконання та
про наявність підстав для накладення
штрафу.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права, а тому це є
підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2014 року - скасувати та прийняти у справі
нову постанову, якою позов Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні про визнання протиправним та
скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні ВП 40045698 «Про накладення
штрафу» від 19 травня 2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом 20 днів, після набрання нею
законною сили до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:

О.В. Яковлєв

Судді:

В.О.
Скрипченко

Т.М. Танасогло