Справа № 548/1518/14-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 р.Справа № 548/1518/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хорольського
районного суду Полтавської області від
18.11.2014р. по справі № 548/1518/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Хорольського РВ УМВС України в
Полтавській області , УМВС
України в Полтавській області,
третя особа - Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області

про визнання неправомірними дії
посадових осіб Хорольського РВ УМВС та
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

11.09.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду з позовом до Хорольського РВ
УМВС України в Полтавській області,
УМВС України в Полтавській області,
третя особа - Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії посадових
осіб Хорольського РВ УМВС України в
Полтавській області, що не забезпечили
виконання вказівок вищестоящих
органів (МВС України) в питанні
здійснення перерахунку оплати праці в
зоні ЧАЕС позивачу в стані бойової
готовності в період з 25.07.1986 року по
25.08.1986 року.

- зобов'язати керівництво Хорольського
РВ УМВС України в Полтавській області
відшкодувати матеріальні і моральні
збитки позивачу за 01.01.2012 року по 06.02.2014
року за рахунок установи з розрахунку
38123 грн. матеріальних збитків та 1 грн.
моральних збитків.

Ухвалою Хорольського районного суду
Полтавської області від 18.11.14 року по
справі № 548/1518/14-а адміністративний
позов ОСОБА_1 до Хорольського РВ УМВС
України в Полтавській області, УМВС
України в Полтавській області за
участю третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
УПФ України в Хорольському районі
Полтавської області про визнання
неправомірними дії посадових осіб
Хорольського РВ УМВС та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
залишено без розгляду в зв'язку з
пропуском строків позовної давності.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просив суд апеляційної
інстанції скасувати ухвалу
Хорольського районного суду
Полтавської області від 18.11.2014 року по
справі №548/1518/14-а та прийняти постанову,
якою задовольнити позовні вимоги
позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що ухвалу винесено з
порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.2 ст. 106 КАС України на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач надає докази, а в разі
неможливості - зазначає докази, які не
може самостійно надати, із зазначенням
причин неможливості подання таких
доказів.

Залишаючи без розгляду
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
звернувся до суду 11.09.2014 року та ним
були заявлені вимоги до Хорольського
РВ УМВС України в Полтавській області
та УМВС України в Полтавській області,
в яких він прохав визнати
неправомірними дії посадових осіб
Хорольського РВ УМВС України в
Полтавській області, що не забезпечили
виконання вказівок вищестоящих
органів (МВС України) в питанні
здійснення перерахунку оплати праці в
зоні ЧАЕС позивачу в стані бойової
готовності в період з 25.07.1986 року по
25.08.1986 року та на підставі цього
відшкодувати завдані матеріальні та
моральні збитки з 01.01.2012 року по 06.02.2014
року, тобто з пропуском строку
звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом 11.09.2014 року із
вимогами щодо відшкодування
матеріальних і моральних збитків з
01.01.2012 року по 06.02.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період, за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 11.03.2014
року.

При цьому колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це насамперед
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

При цьому колегія суддів зауважує, що,
як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача відбувалося
періодично - кожного місяця при
отриманні ним суми пенсії, починаючи з
01.01.2012 року, а тому кожного разу при
отриманні пенсії в неналежному розмірі
позивач мав змогу звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому в силу приписів ч.4 ст.11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачем до суду першої
інстанції не було надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
позовом щодо відшкодування
матеріальних і моральних збитків з
01.01.2012 року по 06.02.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав за період з 01.01.2012 року по
06.02.2014 року, а тому обґрунтованість
висновків суду першої інстанції про
залишення позову в зазначеній частині
без розгляду є законною.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 03.02.14 року відповідає вимогам ст. 159
КАС України, а тому відсутні підстави
для її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта - позивача у
справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Хорольського районного суду
Полтавської області від 18.11.2014р. по
справі № 548/1518/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.