Справа № 461/656/14-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/36761/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Шведа Е.Ю.,

суддів
Горбатюка С.А.,

Мороз
Л.Л.,

секретар судового засідання
Гулова О.І.,

за участю: представника позивача
Лопушанського Т.В.,

представника третьої особи Каракоці
О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за

касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
Науково-виробнича фірма «Нью-Трейдінг
Львів»

на постанову Галицького районного суду
м. Львова від 28 квітня 2014 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року

у справі № 461/656/14-а (876/5044/14)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
фірма «Нью-Трейдінг Львів»

до Львівської міської ради,

треті особи Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сармат»

про визнання незаконним рішення
суб'єкта владних повноважень,

встановив:

У січні 2014 року Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
фірма «Нью-Трейдінг Львів» (далі - ТОВ
НВФ «Нью-Трейдінг Львів») звернулось до
суду з позовом до Львівської міської
ради, в якому з урахуванням уточнення
позовних вимог, просило визнати
незаконною та скасувати ухвалу
Львівської міської ради «Про надання
ПАТ комерційному банку «Приватбанк»
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки на місцевості на вул.
В. Липинського, 13-а» від 26 грудня 2013 року
№ 3001 та ухвалу Львівської міської ради
від 26 грудня 2013 року № 3041 про внесення
змін до ухвали міської ради від 28
лютого 2013 року за № 2177.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 28 квітня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування судами обставин
справи, просить рішення судів
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Касаційна скарга
мотивована тим, що відповідно до
Рішення Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009
ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання,
тому відповідач не міг змінити своє
рішення про надання дозволу позивачу
на виготовлення документації із
землеустрою для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку. Оскаржувані ухвали
відповідача спричиняють очевидну
шкоду правам та інтересам позивача,
оскільки його позбавлено права на
земельну ділянку площею 0,084 га. За
наявності погодження позивачу меж
земельної ділянки площею 0,1137 га,
відповідач міг надати третій особі
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
земельної ділянки площею лише 0,1425 га, а
не 0,2265 га. Крім того, позивач вказує, що
суди не надали оцінки його доводам щодо
порушення відповідачем процедури
прийняття оскаржуваних ухвал, судом
відмовлено в задоволенні клопотання
про витребування матеріалів справ, що
стосуються спірних ухвал відповідача.
Також судами не надано оцінки
договірним зобов'язанням третьої особи
щодо надання згоди на вилучення з його
тимчасового користування частини
земельної ділянки площею 0,09 га на
користь позивача. В порушення принципу
офіційного з'ясування обставин справи,
судом відмовлено у задоволенні трьох
клопотань щодо дослідження доказів та
встановлення обставини у справі.

В запереченнях, що надійшли на адресу
суду, третя особа - Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») просив залишити касацій
скаргу без задоволення, судові рішення
- без змін.

В судовому засіданні представник
позивача касаційну скаргу підтримав та
просив суд задовольнити її з підстав,
викладених в ній, представник третьої
особи заперечив проти касаційної
скарги та просив відмовити в її
задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, їх представників, що з'явились,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено наступні обставини.
Львівською міською радою прийнято
ухвалу «Про затвердження ТОВ «Сармат»
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надання земельної
ділянки на вул. В.Липинського, 13-а» від 14
липня 2011 року № 685, якою затверджено ТОВ
«Сармат» проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та надано
земельну ділянку площею 0,2562 га на вул.
В.Липинського, 13-а в оренду терміном на
10 років для реконструкції будівель і
споруд під торгово-офісний центр,
перевівши із земель промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення до
земель житлової та громадської
забудови, за функцією використання -
землі комерції.

На виконання пункту 2 вказаної ухвали
Львівської міської ради від 14 липня 2011
року № 685, 30 вересня 2011 року між
Львівською міською радою та ТОВ
«Сармат» укладено договір оренди землі
№ Ш-2369, згідно з яким орендодавець -
Львівська міська рада надає, а орендар -
ТОВ «Сармат» приймає в строкове платне
користування земельну ділянку, яка
знаходиться у м. Львові на вул.
В.Липинського, 13-а для реконструкції
будівель і споруд під торгово-офісний
центр; в оренду передається земельна
ділянка за вказаною адресою,
кадастровий № :05:003:0168, загальною
площею 0,2562 га. Договір укладено на 10
років до 14 липня 2021 року.

06 січня 2012 року між ТОВ «Сармат» та ТОВ
НВФ «Нью-Трейдінг Львів» укладено
договір купівлі-продажу № 44,
відповідно до якого ТОВ НВФ
«Нью-Трейдінг Львів» набуло право
власності на будівлю № 13-Б, що
знаходиться по вул. В.Липинського у м.
Львові, яка позначена в технічному
плані під літ. К., загальною площею 185,7
кв.м.

ТОВ «Сармат», як орендодавець вказаної
земельної ділянки, заявою від 06 січня
2012 року надав згоду на вилучення
земельної ділянки з його тимчасового
користування площею 0,09 га, що
знаходиться по вул. Липинського,13-а у м.
Львові з наступним переданням у
користування ТОВ НВФ «Нью- Трейдінг
Львів». Вказана заява відкликана ТОВ
«Сармат» 30 січня 2013 року.

18 квітня 2012 року ТОВ «Сармат» на
підставі заяви погодилось на вилучення
з його землекористування земельної
ділянки площею 0,1137 га з наступним
переданням її в користування ТОВ НВФ
«Нью- Трейдінг Львів». Вказана заява
відкликана ТОВ «Сармат» 14 червня 2012
року.

28 лютого 2013 року Львівська міська рада
року прийняла ухвалу «Про надання
юридичним та фізичним особам дозволу
на виготовлення документацій із
землеустрою для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки» № 2177, якою, зокрема,
надано дозвіл ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг
Львів» на виготовлення документації із
землеустрою для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку площею 0,1137 га по вул.
В.Липинського,13-б.

На виконання вимог зазначеної ухвали
Львівської міської ради від 28 лютого 2013
року № 2177, ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів»
забезпечило через КП «Картограф»
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,1137 га, по вул. В.Липинського, 13-б у м.
Львові для обслуговування будівель
торгівлі. Проект землеустрою
погоджений висновком Відділу
Держземагентства у м. Львові
Львівської області від 16 квітня 2013 року
№ 40/01-15/1030.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 31 червня 2013 року ТОВ «Сармат»
передало ПАТ КБ «Приватбанк» у
власність, а ПАТ КБ «Приватбанк»
прийняло у власність нежитлову будівлю
площею 2498,6 кв.м. за адресою вул.
Липинського, 13-а у м. Львові. Вказане
майно розташоване на земельній ділянці
площею 0,2562 га, кадастровий №
:05:003:0168, знаходиться за адресою
вул. Липинського, 13-а у м. Львові.

24 серпня 2013р ТОВ «Сармат» погодилось на
вилучення з його землекористування
земельної ділянки площею 0,2362 га з
наступним переданням її в користування
ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до
заяви-згоди.

Ухвалою Львівської міської ради «Про
надання ПАТ комерційному банку
«Приватбанк» дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки на місцевості на вул.
В. Липинського, 13-а» від 26 грудня 2013 року
№ 3001 надано ПАТ КБ «Приватбанк» дозвіл
на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки на місцевості
орієнтованою площею 0,2265 га на вул.
В.Липинського,13-а.

Ухвалою Львівської міської ради «Про
внесення змін до ухвали міської ради
від 28.02.2013 № 2177» від 26 грудня 2013 року №
3041 внесено зміни до ухвали від 28 лютого
2013 року № 2177; зобов'язано ТОВ НВФ
«Нью-Трейдінг Львів» забезпечити через
спеціалізовану землевпорядну
організацію внести зміни до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,0297 га на вул.
В.Липинського,13-б.

Оскільки прийняття вказаних ухвал від
26 грудня 2013 року № 3001 та від 26 грудня 2013
року № 3041 Львівською міською радою,
призвело до зменшення розміру
земельної ділянки на 0,084 га, дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення якої надано позивачу, він
звернувся до суду з даним позовом про
визнання їх незаконним та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що спірні рішення не
порушують прав позивача, він не надав
суду доказів про необхідність
збільшення меж земельної ділянки для
обслуговування належного йому об'єкту
нерухомості, не надано доказів
існування права на земельну ділянку
площею, більшу, ніж 0,0297 га. Натомість,
надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки на місцевості
орієнтованою площею 0,2265 га на вул.
В.Липинського,13-а ПАТ КБ «Приватбанк»
здійснено відповідно до закону, після
надання згоди попереднього
землекористувача на вилучення
вказаної земельної ділянки на користь
ПАТ КБ «Приватбанк».

Проте суд касаційної інстанції не
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій та вважає їх
передчасними, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що орган державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 123 ЗК
України (в редакції на час виникнення
спірних правовідносин) надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення; формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання).

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У такому разі розроблення
такої документації здійснюється на
підставі дозволу, наданого Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, крім випадків,
коли особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні ділянки
(ч. 2 ст. 123 ЗК України).

Як встановлено судами, ТОВ НВФ
«Нью-Трейдінг Львів» надано дозвіл на
виготовлення документації із
землеустрою для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку площею 0,1137 га по вул.
В.Липинського,13-б.

ПАТ КБ «Приватбанк» надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки на
місцевості орієнтованою площею 0,2265 га
на вул. В.Липинського,13-а, у зв'язку з чим
Львівська міська рада прийняла ухвалу,
якою змінила площу земельної ділянки,
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення якої надано позивачу, з
0,1137 га на 0,0297 га.

Дозволи на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок на місцевості надано
ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» та ПАТ КБ
«Приватбанк» у зв'язку з набуттям ними
права власності на будівлі, що
розміщені на цих земельних ділянках.

Відносини щодо переходу права на
земельну ділянку у разі набуття права
власності на будівлю або споруду, що
розміщені на ній, регулюються, зокрема,
нормами ЗК України та ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 120 ЗК України
у разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Зі змісту наведених норм вбачається, що
у разі переходу права власності на
будівлю, споруду, що розміщена на
земельній ділянці, яка перебуває в
користуванні, до нового власника
будівлі, споруди переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій така будівля, споруда розміщена,
на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що
були у попереднього землекористувача.

Судами встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу № 44 від 06
січня 2012 року, укладеного між ТОВ
«Сармат» та ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг
Львів», останнє набуло право власності
на будівлю № 13-Б, що знаходиться по вул.
В.Липинського у м. Львові та розміщена
на земельній ділянці площею 0,2562 га,
кадастровий № :05:003:0168.

Разом з тим, відповідно до договору
купівлі-продажу від 31 червня 2013 року
ТОВ «Сармат» передало ПАТ КБ
«Приватбанк» у власність, нежитлову
будівлю площею 2498,6 кв.м. за адресою вул.
Липинського, 13-а у м. Львові та
розміщена на земельній ділянці площею
0,2562 га, кадастровий № :05:003:0168.

Власник будівлі № 13-Б та будівлі площею
2498,6 кв.м., що знаходяться по вул.
В.Липинського у м. Львові, ТОВ «Сармат»
було землекористувачем земельної
ділянки, кадастровий № :05:003:0168
загальною площею 0,2562 га, на якій і
розміщені вказані будівлі.

За таких обставин, до набувачів ТОВ НВФ
«Нью-Трейдінг Львів» та ПАТ КБ
«Приватбанк» повинно було перейти
право користування земельною ділянкою
на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що
й були у попереднього землекористувача
ТОВ «Сармат» щодо кожної з будівель.

Судом першої інстанції не встановлено
умови та обсяг прав землекористування
земельною ділянкою ТОВ «Сармат» щодо
кожної з будівель, як власника таких
будівель, що відповідно унеможливлює
визначення умов та обсягу прав
землекористування земельними
ділянками нових власників будівель.
Зазначені обставини залишились поза
увагою суду апеляційної інстанції.

Також, судами не досліджено положення
договорів купівлі-продажу від 06 січня
2012 року № 44 та від 31 червня 2013 року,
згідно з яких відбувся перехід права
власності на будівлю № 13-Б та будівлю
площею 2498,6 кв.м., які розміщені на
земельній ділянці, кадастровий №
:05:003:0168, загальною площею 0,2562 га,
щодо умов користування земельними
ділянками.

Встановлення вказаних обставин
впливає на законність спірних ухвал
Львівської міської ради, якими надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок, оскільки укладаючи
договір, в якому визначені умови
користування земельною ділянкою (в
тому числі її площа, розташування), на
якій розміщена будівля, набувач
розраховував на користування
земельною ділянкою, на якій розміщена
будівля, саме на тих умовах, які
визначені договором.

Крім того, суди попередніх інстанцій, в
порушення принципу офіційного
з'ясування обставин у справі, не надали
оцінку доводам позивача щодо порушення
процедури прийняття оскаржуваних
ухвал Львівської міської ради,
відмовивши в задоволенні його
клопотань про витребування доказів.
Встановлення вказаних обставин,
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, є
обов'язковим та впливає на законність
спірних рішень суб'єкта владних
повноважень.

Щодо доводів позивача про те, що
відповідач не міг змінити ухвалу від 28
лютого 2013 року № 2177, відповідно до якої
позивачу надано дозвіл на виготовлення
документації із землеустрою для
оформлення правовстановлюючих
документів на земельну ділянку,
посилаючись на Рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009, суд зазначає
про безпідставність таких доводів з
огляду на те, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів. З огляду на те, що у
позивача не виникло цивільний прав на
земельну ділянку площею 0,1137 га, суди
вірно не прийняли до уваги наведені
доводи.

Однак, відповідно до змісту ст. 123 ЗК
України рішення про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, його
затвердження та про надання земельної
ділянки у користування приймається
тільки на підставі відповідного
клопотання особи, яка зацікавлена в
отриманні земельної ділянки.

Ухвалою Львівської міської ради «Про
внесення змін до ухвали міської ради
від 28.02.2013 № 2177» від 26 грудня 2013 року №
3041 внесено зміни до ухвали від 28 лютого
2013 року № 2177; зобов'язано ТОВ НВФ
«Нью-Трейдінг Львів» забезпечити через
спеціалізовану землевпорядну
організацію внести зміни до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,0297 га на вул.
В.Липинського,13-б, тобто рішенням
органу місцевого самоврядування
змінено розмір земельної ділянки,
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення якої надано позивачу,
на підставі його клопотання, інших
документів.

Суди не надали оцінку спірній ухвалі
Львівської міської ради «Про внесення
змін до ухвали міської ради від 28.02.2013 №
2177» від 26 грудня 2013 року № 3041 та не
дослідили чи мала повноваження
Львівська міська рада приймати таке
рішення з огляду на те, що надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою здійснюється виключно на
підставі відповідного клопотання
особи, у якому зазначаються
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення (ст. 123 ЗУ
України).

Відповідно до ч.ч. 4 та 5 ст. 11 КАС України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Враховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі суд
касаційної інстанції звертає увагу на
те, що судам під час розгляду справи та
вирішення спору по суті необхідно було
дослідити наведені обставини, дати їм
належну оцінку. Також необхідною
умовою для правильного вирішення цього
спору по суті є встановлення наявності
або відсутності факту часткового
співпадіння земельних ділянок площею
0,1137 га та 0,2265 га, дозволи на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж яких, надано ТОВ НВФ
«Нью-Трейдінг Львів» та ПАТ КБ
«Приватбанк».

Таким чином, судами неповно
встановлені обставини у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не має
повноважень виправити допущені судами
попередніх інстанцій порушення норм
процесуального права.

За таких обставин, рішення судів
підлягають скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене, повно і
всебічно з'ясувати і перевірити всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінити докази, що мають значення для
справи, і в залежності від
встановленого, правильно визначити
норми матеріального та процесуального
права, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
Науково-виробнича фірма «Нью-Трейдінг
Львів» задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м.
Львова від 28 квітня 2014 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та не підлягає оскарженню,
проте може бути переглянута з підстав,
у строк та у порядку, визначених
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді