Справа № 813/7154/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/7154/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Батькова В.В.
представника відповідача Сенюк В.Р.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом приватного
підприємства "РІАЛ" до Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування наказу,
Приватне підприємство «РІАЛ» заявило
до суду позов про визнання
протиправним та скасування наказу
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 09.09.2014 року № 631
про проведення позапланової виїзної
документальної перевірки позивача.
Свої позовні вимоги мотивує
протиправністю винесеного наказу про
перевірку посилаючись на ст. 31 Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» №1622-18 від 31.07.2013 року, норма
котрого запровадила мораторій на
проведення органами державної влади
перевірок суб'єктів господарювання,
окрім як залишила таке право Державній
фіскальній службі України. Позивач ж
зазначає, що на момент винесення
оскаржуваного рішення відповідач не
був реорганізований шляхом приєднання
до відповідних територіальних органів
Державної фіскальної служби України,
був окремою юридичною особою та
відповідно був не наділений правом на
проведення перевірок.
В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав
наведених у позовній заяві, просив
позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, надав суду письмові
заперечення, зі змісту котрих
вбачається, що такий заперечує з
наступних підстав. Вважає винесений
наказ таким, що прийнятий в межах, в
спосіб та з підстав передбачених
законом, адже як ним зазначається, то на
момент винесення спірного наказу
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про утворення
територіальних органів державної
фіскальної служби та визнання такими,
що втратили чинність, деяких актів
кабінету Міністрів України» від 06.08.2014
року №311, утворено як юридичні особи
публічного права територіальні органи
Державної фіскальної служби, шляхом
реорганізації територіального органу
Міністерства доходів та зборів шляхом
їх приєднання до відповідних
територіальних органів Державної
фіскальної служби. А відтак вважає, що
оскаржуваний наказ є законним, а позов
такий, що заявлений безпідставно.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити, враховуючи наступне.
01.07.2014 року старшим слідчим в особливо
важливих справах першого слідчого
відділу Головного управління
Генеральної прокуратури України
старшим радником юстиції по
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364
КК України, постановою призначено
позапланову перевірку дотримання
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства ПП «РІАЛ»,
проведення якої доручено Головному
Управлінню Міндоходів у Львівській
09.09.2014 року на виконання постанови
головного слідчого управління
Генеральної прокуратури України від
01.07.2014 року Головним Управлінням
Міндоходів у Львівській області
прийнято оскаржуваний наказ №631.
Позивач з таким рішенням не погодився
та звернувся з означеним позовом до
суду.
Статтею 31 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» №1622-18 від
31.07.2013 року, установлено, що перевірки
підприємств, установ та організацій,
фізичних осіб-підприємців
контролюючими органами (крім Державної
фіскальної служби України)
здійснюються протягом серпня-грудня 2014
року виключно з дозволу Кабінету
Міністрів України або за заявкою
суб'єкта господарювання щодо його
Спір полягає в тому чи на момент
винесення спірного наказу Головне
Управління Міндоходів у Львівській
області було реорганізовано шляхом
приєднання його до органів Державної
фіскальної служби України, що давало б
йому право як новоствореній юридичній
особі публічного права на проведення
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦК України, -
юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у
встановленому законом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 81 ЦК України юридичні
особи, залежно від порядку їх
створення, поділяються на юридичних
осіб приватного права та юридичних
осіб публічного права.
Юридична особа публічного права
створюється розпорядчим актом
Президента України, органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» врегульовано
відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації, зокрема,
Відповідно до ст. 3, дія цього Закону
поширюється на державну реєстрацію
всіх юридичних осіб незалежно від
організаційно-правової форми, форми
власності та підпорядкування, а також
фізичних осіб- підприємців.
Так згідно ст. 4 даного Закону, державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення
інших реєстраційних дій, які
передбачені цим Законом, шляхом
внесення відповідних записів до
Єдиного державного реєстру.
Так, постановою Кабінету Міністрів
України «Про утворення територіальних
органів державної фіскальної служби та
визнання такими, що втратили чинність,
деяких актів кабінету Міністрів
України»» від 06.08.2014 року №311,
постановлено утворити як юридичні
особи публічного права територіальні
органи Державної фіскальної служби,
шляхом реорганізації територіального
органу Міністерства доходів та зборів
шляхом їх приєднання до відповідних
територіальних органів Державної
фіскальної служби, зокрема згідно
додатку 2, постановлено утворити
Головне управління ДФС у Львівській
області реорганізувавши шляхом
приєднання до Головного управління ДФС
у Львівській області, Головного
Управління Міндоходів у Львівській
Відповідно до ч. 4 ст. 87 ЦК України,
юридична особа вважається створеною з
дня її державної реєстрації.
Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», дата
внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення
державної реєстрації юридичної особи є
датою державної реєстрації юридичної
Стаття 33 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» передбачає, що
юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам у
результаті злиття, приєднання, поділу,
перетворення (реорганізації) або в
результаті ліквідації за рішенням,
прийнятим засновниками (учасниками)
юридичної особи або уповноваженим ними
органом, за судовим рішенням або за
рішенням державних органів, прийнятим
у випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Як це вбачається з витягу Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення юридичної особи
від 09.12.2014 року за № 19738333 станом на
09.12.2014 року, відповідач - Головне
Управління Міндоходів України у
Львівській області, не припинене як
юридична особа публічного права у
спосіб реорганізації шляхом
приєднання до Головного управління ДФС
у Львівській області

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи, 29.10.2014 року до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців внесено
запис №0035540, котрим зареєстровано
Головне управління ДФС у Львівській
області.

Таким чином, оскільки юридична особа
вважається створеною з дня її
державної реєстрації, а припиненою
відповідно з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення юридичної особи,
що в даному випадку, як це
засвідчується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, запису про
припинення відповідача Головного
Управління Міндоходів України у
Львівській області як юридичної особи
публічного права, не внесено, в той час
як наказ Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
проведення позапланової виїзної
документальної перевірки позивача № 631
прийнятий від 09.09.2014 року, що є
свідченням того, що на момент прийняття
оскаржуваного наказу відповідач
Головне управління Міндоходів у
Львівській області як юридична особа
публічного права не була припинена у
встановленому законом порядку та діяла
як окрема юридична особа, та станом на
момент винесення спірного наказу не
була реорганізована шляхом приєднання
до Головного управління ДФС у
Львівській області, адже останнє, як
юридична особа публічного права,
вважається створеною з дня її
державної реєстрації, а саме з 29.10.2014
року, що за даних обставин схиляє суд до
висновку, що Головне управління
Міндоходів України у Львівській
області, без дозволу Кабінету
Міністрів України або без заявки
суб'єкта господарювання щодо його
перевірки, не вправі було призначати
перевірку позивача, що є наслідком для
визнання судом оскаржуваного наказу
протиправним та його скасування.

Відповідач заперечуючи проти позову,
твердить, що на його думку, оскільки
його немає в переліку контролюючих
органів, котрим для проведення
перевірки суб'єктів господарювання
слід отримати дозвіл Кабінету
Міністрів України, то у нього існує
право на проведення перевірки позивача
без отримання такого дозволу та
зазначає, що більше того, позивач
перевірявся на вимогу службових осіб у
випадках, передбачених
Кримінально-процесуальним кодексом
України, що також виключає обов'язок
відповідача отримання дозволу
Кабінету Міністрів України згідно
постанови №408 від 13.08.2014 року.

Проте, суд з даним твердженнями не
погоджується та такі ним відхиляються
з огляду на наступне.

Статтею 31 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» №1622-18 від
31.07.2013 року, установлено, що перевірки
підприємств, установ та організацій,
фізичних осіб-підприємців
контролюючими органами (крім Державної
фіскальної служби України)
здійснюються протягом серпня-грудня 2014
року виключно з дозволу Кабінету
Міністрів України або за заявкою
суб'єкта господарювання щодо його
перевірки.

Так, постановою Кабінету Міністрів
України від 13.08.2014 року № 408, котрою
затверджено вичерпний Перелік
державних інспекцій та інших
контролюючих органів, яким
надаватиметься дозвіл Кабінету
Міністрів України на проведення
перевірок підприємств, установ,
організацій, фізичних
осіб-підприємців, а саме пунктом 1 даної
постанови передбачено, що надання
дозволу Кабінету Міністрів України на
проведення перевірок підприємств,
установ, організацій, фізичних осіб -
підприємців державними інспекціями та
іншими контролюючими органами за
переліком згідно з додатком до цієї
постанови (за винятком перевірок стану
підготовки до роботи енергетичних
об'єктів суб'єктів електроенергетики
та суб'єктів відносин у сфері
теплопостачання) здійснюється шляхом
прийняття відповідного розпорядження.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 13.08.2014 року № 408,
надання дозволу на проведення
перевірок підприємств, установ,
організацій, фізичних осіб -
підприємців не потребується у разі,
коли такі перевірки проводяться за
рішенням суду, на вимогу службових осіб
у випадках, передбачених Кримінальним
процесуальним кодексом України.

Судом встановлено, що назви органа
відповідача даний перелік не містить.

З наведених норм постанови Кабінету
Міністрів України від 13.08.2014 року № 408
вбачається, що видача дозволів
контролюючим органам на перевірки
суб'єктів господарювання проводиться
відповідно до переліку, що є додатком
до постанови № 408, котрий містить
виключний перелік усіх державних
органів, котрим ст. 31 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» запроваджено обмеження на
проведення перевірок, в той же час ст. 31
даного Закону право на проведення
перевірок залишає за ДФС України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України «Про утворення територіальних
органів державної фіскальної служби та
визнання такими, що втратили чинність,
деяких актів кабінету Міністрів
України» від 06.08.2014 року №311,
територіальні органи Міністерства
доходів і зборів припиняються, а саме
реорганізовуються шляхом їх
приєднання до відповідних
територіальних органів Державної
фіскальної служби.

А тому, законодавцем цілком логічно
норми постанови Кабінету Міністрів
України від 13.08.2014 року № 408 не поширено
на відповідача, адже територіальні
органи міндоходів припиняються, а саме
реорганізовуються шляхом їх
приєднання до новоствореної юридичної
особи публічного права, територіальних
органів Державної фіскальної служби,
тобто до новоствореного органу (ДФС),
котрий є/стане в майбутньому
правонаступником відповідача, котрому
при умові повного юридичного
оформлення його (органу ДФС), як
юридичної особи публічного права,
дозволи на проведення перевірок не
стануть необхідними, так як згідно ст. 31
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" таке право ДФС
гарантовано, проте в той же час суд
зазначає, що відповідач станом на
момент винесення спірного наказу
перебував лише на стадії реорганізації
та не був приєднаний до
територіального органу ДФС України.

Отже, на переконання суду, дія
постанови Кабінету Міністрів України
від 13.08.2014 року № 408, не поширюється на
відповідача, оскільки такий перебував
в процесі припинення у спосіб
реорганізації шляхом приєднання до
відповідних територіальних органів
Державної фіскальної служби, котра за
умов фактичного так і юридичного
формування (проведення державної
реєстрації юридичної особи) вправі на
проведення перевірок суб'єктів
господарювання без отримання дозволу
Кабінету Міністрів України, адже таке
право гарантоване їй ст. 31 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», хоча суд повторно зазначає,
що відповідач станом на момент
винесення спірного наказу перебував
лише на стадії реорганізації та не був
юридично оформлений та приєднаний до
ДФС України.

В даному випадку, має місце нечіткість
та неясність законодавства, що регулює
спірні правовідносини. На дані ознаки
закону звертає увагу також і
Європейський суд з прав людини,
зокрема, у справі «Щокін проти
України», так Суд зазначає, що
відсутність в національному
законодавстві необхідної чіткості та
точності, які передбачали можливість
різного тлумачення, порушує вимогу
«якості закону», передбачену
Конвенцією, та не забезпечує
адекватний захист від свавільного
втручання публічних органів державної
влади у інтереси особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оцінюючи в сукупності надані докази,
встановлені в судовому засіданні
обставини, суд приходить до висновку,
що вимоги позивача знайшли своє
доведення під час розгляду справи
судом, та є такими, що грунтуються на
вимогах чинного законодавства, адже
відповідач Головне управління
Міндоходів України у Львівській
області, станом на момент винесення
оскаржуваного наказу не був таким, що
припинений у встановленому законом
порядку, також не був на цей момент
реорганізований шляхом приєднання до
Головного управління ДФС у Львівській
області, а перебував лише на стадії
такої реорганізації, та відповідно не
набув статусу нової юридичної особи
публічного права, а саме статусу
Головного управління ДФС у Львівській
області, а також враховуючи ту
обставину, що правонаступник
відповідача Головне управління ДФС у
Львівській області, створений лише
29.10.2014 року, що значно пізніше за дату
прийняття спірного наказу про
перевірку, що в свою чергу не надавало
відповідачу права приймати рішення про
проведення перевірки позивача, без, як
це стверджується матеріалами справи,
дозволу Кабінету Міністрів України
або, без заявки суб'єкта господарювання
щодо його перевірки, оскільки
відповідач, не являвся таким органом,
котрому Законом було дозволено
здійснювати перевірки без дозволу
Кабміну чи заяви суб'єкта
господарювання, а відтак, суд дійшов
переконання, що позов слід
задовольнити у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст. 94 КАС України, такі слід
присудити з Державного бюджету України
в користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т
а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління Міндоходів
у Львівській області від 09.09.2014 року №
631 про проведення позапланової виїзної
документальної перевірки приватного
підприємства "РІАЛ" ().

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"РІАЛ" (79026, м. Львів, вул. Ак. Лазаренка, 1,
а ) судовий збір в сумі 73
(сімдесят три) грн 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 19.12.2014 року.

Суддя

Сидор Н.Т.