Справа № 2а-13395/11/2670
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційні скарги Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
та Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої
служби Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві, треті
особи: Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський акціонерний банк",
ОСОБА_3 про скасування акту переоцінка
майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулось до суду з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
(далі по тексту - відповідач), третя
особа - Відкрите акціонерне товариство
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
скасування акту переоцінки майна №205/18
від 26.11.2010р.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.03.2012р., яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012р. у
задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02.07.2014р. постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29.03.2012р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012р.
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 серпня 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві при складанні акту
переоцінки майна (квартири АДРЕСА_1) від
26 листопада 2010 року №205/18. Скасовано акт
переоцінки майна (квартири АДРЕСА_1) від
26 листопада 2010 року №205/18.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, представники Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві та Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк"
подали апеляційні скарги, в яких
просять скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. В своїх апеляційних скаргах
апелянти посилаються на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Протокольною ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 грудня 2014 року залучено в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, а постанова
суду слід залишити без змін, з
наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,

14 березня 2007 року між ВАТ "ВіЕйБі Банк"
та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
07/18-05, згідно якого ОСОБА_4 отримував
кошти в розмірі 25 000 (двадцять п'ять
тисяч) доларів США 00 центів, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

14 березня 2007 року між ВАТ "ВіЕйБі Банк"
та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №
07/19-05, згідно якого ОСОБА_5 отримувала
кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч)
доларів США 00 центів, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

Для забезпечення виконання
вищезазначених договорів 15 квітня 2007
року між ВАТ "ВіЕйБі Банк"та ОСОБА_2
укладено іпотечний договір, відповідно
до якого ОСОБА_2 передає в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1

24 жовтня 2008 року приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено
виконавчий напис № 6107, відповідно до
якого запропоновано звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1

05 листопада 2008 року старшим державним
виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві відкрито виконавче провадження
№ 9870956 про звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, що є предметом
іпотеки згідно договору укладеного 15
квітня 2007 року, яка належить на праві
власності ОСОБА_2

Експертний висновок щодо вартості
квартири АДРЕСА_1, було складено 12
травня 2011 року, згідно якого ринкова
вартість (початкова ціна майна на
прилюдних торгах (аукціоні)) квартири
становить 223 205,00 грн.

Дана квартира за договором про надання
послуг по організації і проведенню
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (предмету іпотеки)
№ 1011144 від 20 червня 2011 року передана ПП
"Нива - В.Ш." для реалізації на прилюдних
торгах.

В процесі звернення стягнення на майно
Боржника прилюдні торги з реалізації
переданої в іпотеку квартири,
призначено на 11 липня 2011 року, але їх
визнано такими, що не відбулись.
Стартова ціна майна, за якою воно
виставлялося на продаж становила 223 205
(двісті двадцять три тисячі двісті
п'ять) грн. 00 коп.

Повторні прилюдні торги з реалізації
переданої в іпотеку квартири відбулися
22 серпня 2011 року, де дана квартира
виставлена на продаж за стартовою
ціною 178 564 (сто сімдесят вісім тисяч
п'ятсот шістдесят чотири) грн. 00 коп., та
реалізована за ціною 178 764 (сто сімдесят
вісім тисяч сімсот шістдесят чотири)
грн. 00 коп. Стартова ціна квартири на
повторних прилюдних торгах
встановлена на підставі акту
переоцінки майна № 205/18 від 26 листопада
2010 року.

Таким чином, на думку позивача
оскаржуваний акт про переоцінку майна
прийнятий неправомірно, в зв'язку з чим
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав.

Крім того, як вбачається з ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 02 липня 2014 року попередні рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
по даній справі були скасовані з
наступних підстав.

Зокрема, даючи правову оцінку рішенню
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського РУЮ у м. Києві, суди не
витребували та не дослідили під час
судового розгляду справи наявність
відповідної постанови Відділу
державної виконавчої служби про
виправлену в оскаржуваному акті
переоцінки майна від 26 листопада 2010
року № 205/18 помилки стосовно дати
складання зазначеного акту.

Натомість суди попередніх інстанцій
встановили факт виправлення описки в
акті переоцінки майна від 26 листопада
2010 року № 205/18 з посиланням на
супровідний лист від 21 липня 2011 року №
205/18 про направлення сторонам вказаного
акту, не перевіривши при цьому дій та
рішень начальника державної
виконавчої служби в порядку контролю
процесуального документа, винесеного у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, який йому безпосередньо
підпорядкований.

Крім того оскаржуваний процесуальний
документ містить помилкове посилання
на норму Закону України «Про виконавче
провадження» при складання ату
переоціни майна від 26 листопада 2010 року
№ 205/18, оскільки ст. 61 Закону України
«Про виконавче провадження» не регулює
здійснення державним виконавцем
переоцінка майна, а встановлює право
передачі стягувачу предметів,
зазначених у виконавчому документі.

При цьому право державного виконавця
на здійснення такої переоцінки майна
на яке звернено стягнення встановлене
ч.5 ст. 62 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої не
реалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з дня
визнання прилюдних торгів чи аукціону
такими, що не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

Також, всупереч вимог п.3 ч.1 ст. 2 КАС
України судами не з'ясовано, чи був
повідомлений позивач про розгляд його
питання щодо переоцінки його майна
(квартири АДРЕСА_1), що належить йому на
праві приватної власності.

Задовольняючи позов, суд першої
перевірив обставини, які зазначені в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України та стали підставою для
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанції по даній справі
та прийшов до висновку про
неправомірність дій відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
при складанні акту переоцінки майна
№205/18 від 26.11.2010р., а тому позовні вимоги
ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-ХІV.

Частиною 3 статті 83 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або державний виконавець з власної
ініціативи чи за заявою сторони
виконавчого провадження може
виправити допущені у процесуальних
документах, винесених у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
граматичні чи арифметичні помилки, про
що виноситься відповідна постанова.

Пунктом 1.8 Інструкції про проведення
виконавчих дій контроль за законністю
виконавчого провадження здійснюється
у відповідності до статей 8-83 Закону
України «Про виконавче провадження»,
керівник органу державної виконавчої
служби при здійсненні контролю за
діями державного виконавця під час
виконання рішень, якщо вони суперечать
вимогам Закону, вправі своєю
постановою скасувати постанову, акт,
інший процесуальний документ,
винесений у виконавчому провадженні
державним виконавцем, який йому
безпосередньо підпорядкований,
зобов'язати державного виконавця
провести виконавчі дії в порядку,
передбаченому цим Законом. Керівник
органу державної виконавчої служби з
власної ініціативи або за заявою
сторін виконавчого провадження може
виправити допущені в процесуальних
документах, винесених державним
виконавцем, який йому безпосередньо
підпорядкований, граматичні чи
арифметичні помилки, про що виноситься
постанова. Керівник органу державної
виконавчої служби вищого рівня в разі
виявлення порушень вимог Закону своєю
постановою визначає вказані порушення
та надає доручення керівнику органу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, щодо проведення
дій, визначених абзацами другим та
третім цього пункту.

Позивач зазначає, що на прилюдних
торгах з реалізації предмета іпотеки -
квартири АДРЕСА_1, які відбулися 22
серпня 2011 року, дана квартира була
виставлена на продаж за стартовою
ціною 178564 (сто сімдесят вісім тисяч
п'ятсот шістдесят чотири) грн. 00 коп.,
тобто за ціною, встановленою на основі
акту переоцінки майна № 205/18, від 26
листопада 2010 року.

Відповідач вказує, що в акті переоцінки
майна № 205/18 внаслідок технічної
помилки зазначено дату 26 листопада 2010
року. В той же час насправді акт
переоцінки майна № 205/18 складений
21.07.2011р.

Однак, судом першої інстанції вірно
зазначено, що представником
відповідача не надано суду доказів
прийняття постанови про виправлення
описки в акті переоцінки майна від
26.11.2010р. №205/18.

Судом першої інстанції також
встановлено, що акт переоцінки майна
від 26.11.2010р. №205/18 помилково містить
посилання на норму Закону України «Про
виконавче провадження» при складанні
акту переоціни майна від 26 листопада 2010
року № 205/18, оскільки ст. 61 Закону
України «Про виконавче провадження» не
регулює здійснення державним
виконавцем переоцінка майна, а
встановлює право передачі стягувану
предметів, зазначених у виконавчому
документі.

При цьому право державного виконавця
на здійснення такої переоцінки майна
на яке звернено стягнення встановлене
ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої не
реалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з дня
визнання прилюдних торгів чи аукціону
такими, що не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, відповідачем не надано суду
доказів, що ним було повідомлено
позивача про розгляд питання щодо
переоцінки його майна (квартири
АДРЕСА_1).

Крім того, ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 листапада 2014 року було
витребувано у відповідача належним
чином завірені копії виконавчого
провадження, зареєстрованого в Єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень під № 9870956 по примусовому
виконанню виконавчого напису
нотаріуса №6107 від 24.10.2008 року, що видав
приватний нотаріус КМНО ОСОБА_6 про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки
встановлених судом першої інстанції
обставин.

На виконання вказаної ухвали
відповідачем 25.11.2014 року надано
витребувані документи.

Так, в матеріалах виконавчого
провадження відсутня постанова про
виправлення описки в даті в акті
переоцінки майна, що не дає змогу
встановити дату винесення зазначеного
документу.

Перевіривши матеріали виконавчого
провадження, колегія суддів в повній
мірі погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо неправомірності
дій відділу державної виконавчої
служби Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві при
складанні акту переоцінки майна №205/18
від 26.11.2010р.

При цьому апеляційні скарги не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в
апеляційних скаргах були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційних скаргах
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційні скарги залишаються без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
та Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 22 грудня 2014
року.

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.