Справа № П/811/1240/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № П/811/1240/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Кіровоградського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 12
травня 2014 р. у справі № П/811/1240/14

за позовом Кіровоградського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Дочірнього підприємства "Цегельний
завод"

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

"25" квітня 2014 р. Кіровоградське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Дочірнього підприємства "Цегельний
завод" в якому просило стягнути з
відповідача суму
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2013 році у розмірі 13 732,88 грн.,
з яких 13 700 грн.
адміністративно-господарські санкції
та 32,88 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не дотримано нормативу
працевлаштування інвалідів.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
р. у справі № П/811/1240/14 в задоволенні
адміністративного позову
Кіровоградського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
до Дочірнього підприємства "Цегельний
завод" про стягнення заборгованості -
відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що на
підприємство покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок їх безпосереднього
працевлаштування. Матеріалами справи
підтверджується, що відповідач
здійснював всі залежні від нього дії
для забезпечення необхідної кількості
робочих місць.

Не погодившись з постановою суду,
Кіровоградським обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
подано апеляційну скаргу, згідно якої
особа, яка подає апеляційну скаргу
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
р. у справі № П/811/1240/14, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що оскільки
адміністративно - господарська санкція
є альтернативним грошовим
зобов'язанням обов'язку виконати
норматив з працевлаштування інвалідів,
відповідач повинен сплатити
нараховану суму санкцій та пені ,
оскільки на думку позивача він не
звільняється від обов'язку сплачувати
штрафні санкції на підставі ст. 20
Закону, так як зазначена норма не
ставить відповідний обов'язок
підприємства у залежність від будь
-яких обставин, з яких інвалід не працює
на підприємстві. Оскільки суд не
врахував зазначене, позивач просить
скасувати рішення суду по даній справі.

Відповідач надав в справу письмові
заперечення на апеляційну скаргу,
згідно яких просить апеляційну скаргу
Фонду соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Дочірнім
підприємством «Цегельний завод» до
суду надіслано клопотання про розгляд
справи без участі представника
відповідача.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем до Кіровоградського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів поданий
звіт за формою 10-ПІ № 36 від 27.02.2014 року
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік відповідно до
якого: середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
становить 31 особи; штатні працівники,
які повинні працювати на робочих
місцях, створених відповідно до вимог
ст. 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» становить 1 особу; штатні
працівникі, яким відповідно до
законодавства встановлено
інвалідність відсутні.

Із звітів відповідача, поданих до
Новгородківського міськрайонного
центру зайнятості за формою
статистичної звітності № 3-ПН,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики №420 від 19.12.05 року,
підприємство в 2013 році належним чином
інформувало центр зайнятості про
наявність вільних місць на
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Позивач, вказуючи, що оскільки
чисельність інвалідів -штатних
працівників відповідача повинна
складати 1 особу, а фактично не
працевлаштовано жодної особи з
інвалідністю, при тому, що Фонд оплати
праці штатних працівників складає 424,70
тис. грн., а середньорічна заробітна
плата одного штатного працівника
складає 13700 грн., з відповідача слід
стягнути адміністративно-господарські
санкції у розмірі 13 700 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 32,88 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову зазначив, що діюче
законодавство покладає саме на
державну службу зайнятості здійснення
пошуку підходящої роботи для інвалідів
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Колегія суддів вважає можливим
погодитись з висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Так, за змістом статті 19 Закону № 875-XII
для підприємств, установ, організацій
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-XII
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України "Про систему
оподаткування" від 25.06.91 р. №1251-XII, а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини
першої статті 218 ГК підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито всіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18-1 Закону № 875-XII
пошук підходящої роботи для інваліда
здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Разом з тим, відповідач щомісяця
протягом 2013 року звітував перед
Новгородківським районним центром
зайнятості про наявність вакантних
місць, про що свідчать копії звітів за
формою № 3-ПН та лист Новгородківського
районного центру зайнятості №114 від
07.05.2014 року, яким підтверджено належне
звітування відповідача про наявність
вакантних посад та зазначено про
відсутність випадків відмови у
працевлаштуванні працівників,
направлених центром зайнятості.

Отже, відповідачем виконані вимоги
Закону, щодо прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів, шляхом
організації робочих місць та
інформування центру зайнятості про
вакантні робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів.

З даних звітів вбачається, що
підприємство щомісячно зазначало про
наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів.

З матеріалів справи вбачається, що ДП
«Цегельний завод» вживав заходів, для
виконання нормативу щодо
працевлаштування осіб, яким відповідно
до закону призначена інвалідність, та
які передбачені Законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні). Доказів
безпідставної відмови відповідачем
щодо працевлаштування інвалідів,
матеріали справи не містять і
апеляційна скарга не зазначає.

У зв'язку з цим висновки суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог
Кіровоградського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
про стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій
у сумі 13 700 грн. та пені за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 32,88 грн. є обґрунтованими та
правомірними.

Колегія суддів вважає, що враховуючи
матеріали даної справи, що суд першої
інстанції обґрунтовано та зважено
відмовив в задоволенні позовних вимог,
оскільки матеріалами справи не
доведено необхідність та
правомірність стягнення зазначеної в
адміністративному позові суми санкцій.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно,
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку,
застосував до правовідносин, які
виникли між сторонами по справі норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини і ухвалив законне та
обґрунтоване рішення без порушень норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін,
а апеляційна скарга позивача -
залишенню без задоволення, оскільки
доводи апеляційної скарги
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12 травня
2014 р. у справі № П/811/1240/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12 травня
2014 р. у справі № П/811/1240/14 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко