Справа № 344/10293/14-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
Справа № 10733/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Рибачука А.І., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 18 вересня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

14.07.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську
Івано-Франківської області (далі - УПФ)
в якому просила визнати протиправними
дії відповідача щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії та
зобов'язати УПФ здійснити перерахунок
та виплату з 02.11.2005 її пенсії, як
державному службовцю з урахуванням до
заробітної плати з якої проводиться
нарахування пенсії суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
соціально-побутові потреби, та
подальшому виплачувати пенсію з
врахуванням вказаних виплат.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що УПФ не враховано при
призначенні пенсії усіх складових
заробітної плати державного службовця.
Незважаючи на її звернення відповідач
відмовив їй у проведенні перерахунку
призначеної пенсії з врахуванням
поданої нею довідки та вказаних у ній
виплат, чим порушив її право на
отримання належної пенсії, гарантоване
Конституцією України.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 18 вересня 2014 року в справі
№344/10293/14-а заявлений позов задоволено.
Зобов'язано УПФ провести перерахунок
розміру пенсії ОСОБА_1, включивши в суму
зарплати для обчислення пенсії
виплачену матеріальну допомогу на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, повернути
позивачу заборгованість в частині не
донарахованої суми пенсії з 07.07.2014 та
при черговому перерахунку пенсії
враховувати суми матеріальної
допомоги.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову. У
поданій апеляційній скарзі вказує, що
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та на
оздоровлення не належать до інших
надбавок які передбачені ст.33 Закону
України «Про державну службу» (далі -
Закон №3723-ХІІ) та не включаються до
структури заробітної плати державного
службовця.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що усі
отримані особою виплати з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески повинні враховуватись
в заробіток для обчислення пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи проте є лише частково вірними з
таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
02.11.2005 ОСОБА_1 призначено пенсію за
віком у відповідності до ст.37 Закону
№3723-ХІІ.

Проте, при обчисленні пенсії позивачу,
Пенсійним органом не враховано до
заробітку інших виплат (зокрема,
матеріальні допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань), які вказані у довідці про
складові заробітної плати (а.с.7), та на
які було нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Незважаючи на звернення ОСОБА_1 в липні
2014 року, УПФ листом від 07.07.2014 №199/К-8,
відмовило їй у врахуванні зазначених у
поданих нею довідках виплат, у зв'язку
із тим, що чинним законодавством не
передбачено визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії з
урахуванням таких сум матеріальної
допомоги (а.с.6).

Не погодившись із такою відмовою УПФ,
позивач звернулася до суду із цим
адміністративним позовом.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст.33 Закону №3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон
№1788-ХІІ) врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно із зазначеним
Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відтак, матеріальна допомога на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
сплачувалися страхові внески повинні
бути включені до заробітку державного
службовця для обчислення пенсії.

Вказана позиція апеляційного суду
узгоджується з рішеннями Верховного
Суду України, зокрема, з постановами
від 04 березня 2014 року в справах
№№21-14а14, 21-3а14, постановою від 06
листопада 2013 року в справі №21-350а13 та
постановою від 28 травня 2013 року в
справі №21-97а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Апеляційний суд також вважає за
необхідне звернути увагу на те, що
пенсія є періодичним платежем, виплата
якої, за загальним правилом, не
обмежена у часі. Отже, вирішуючи
питання про зобов'язання нарахувати та
виплатити таку, у разі відсутності
спору про право особи на отримання
пенсії або встановлення такого права в
судовому порядку, не можна обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Тобто, органи Пенсійного фонду України
зобов'язані проводити нарахування та
виплату пенсії відповідній особі до
втрати нею такого права.

Тому, помилковим є висновок суду першої
інстанції, щодо врахування відповідних
виплат для обчислення пенсії в
майбутньому при перерахунках пенсії,
оскільки дане стосується
правовідносин, що виникатимуть в
майбутньому, щодо обставин, які
фактично не настали, та не засвідчують
про порушення права позивача, а
регулювання цих правовідносин
здійснюватиметься діючими на той час
нормативними актами.

Для належного захисту прав позивача
достатнім є визнання протиправними дій
Пенсійного органу щодо неврахування
відповідних виплат при перерахунку
пенсії позивача та зазначення дати з
якої такі права повинні бути поновлені,
в подальшому відповідач повинен
враховувати таке судове рішення та
висновки викладені у ньому в силу
Закону.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.99 КАС України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин).

Судом першої інстанції не враховано ті
обставини, що позивач пропустила строк
звернення до суду, оскільки звернулася
з позовом лише 14.07.2014 та не надала
доказів того, що нею був пропущений
строк для звернення до суду з поважних
причин, тому, з огляду на наведене,
позовні вимоги за період з 02.11.2005 по
13.01.2014 включно слід залишити без
розгляду у відповідності до положень
ст.100 КАС України, що однак, в порушення
норм процесуального права, не вчинено
судом першої інстанції.

Апелянт в апеляційній скарзі на
вказані обставини не посилається,
однак відповідно до ч.1 ст.195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів апеляційної
скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо визнання протиправними дій УПФ
щодо відмови у проведенні перерахунку
пенсії позивача із врахуванням до
заробітку державного службовця для
обчислення пенсії інших виплат
(матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань) та
зобов'язання УПФ перерахувати та
виплатити з 17.01.2014 призначену їй
відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пенсію
із врахуванням до заробітку державного
службовця для обчислення пенсії інших
виплат (матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань) зазначених у довідці Державної
податкової інспекції в
м.Івано-Франківську Державної
податкової адміністрації України від
21.11.2005 №39654/7/05-013/279, та з урахуванням
виплачених сум.

Встановлені апеляційним судом
обставини справи та аналіз наведених
норм матеріального та процесуального
права є безсумнівною підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та прийняття нової постанови
про часткове задоволення позову.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

П О С Т А
Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 18 вересня 2014 року скасувати
та прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання до вчинення дій в
частині позовних вимог за період з 02
листопада 2005 року по 13 січня 2014 року
включно залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську Івано-Франківської
області щодо відмови у проведенні
перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1
із врахуванням до заробітку державного
службовця для обчислення пенсії інших
виплат (матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань).

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
Івано-Франківської області
перерахувати та виплатити з 14 січня 2014
року ОСОБА_1 призначену їй відповідно
до ст.37 Закону України «Про державну
службу» пенсію із врахуванням до
заробітку державного службовця для
обчислення пенсії інших виплат
(матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань) зазначених
у довідці Державної податкової
інспекції в м.Івано-Франківську
Державної податкової адміністрації
України від 21 листопада 2005 року
№39654/7/05-013/279, та з урахуванням
виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
А.І. Рибачук

Суддя
О.І. Мікула