Справа № 817/2963/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2963/14

15 грудня 2014 року 14 год. 45хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Шарапи В.М., за участю
секретаря судового засідання Климчук
В.В. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Троянчук Д.М.,

відповідача: представник Гордійчук
О.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Моделпак" до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Моделпак" (далі - ТОВ
"Моделпак") звернулося до суду з позовом
до Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Нововолинська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Волинській області) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
15.06.2012 р. №, № та №/167.

Представник позивача в судових
засіданнях позовні вимоги з
урахуванням заяв про зміну предмету
позову від 21.11.2014 року та заяви про
уточнення позовних вимог від 09.12.2014
року підтримав з підстав, викладених в
позові та цих заявах. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що за результатами
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Моделпак» за період з
01.04.2011 р. по 31.03.2012 року з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства, податковим органом
встановлено порушення Товариством
пп.185.1 ст. 185, пп.196.1 ст. 196 і п.п.198.3.ст.198 ПК
України при використанні бюджетних
коштів, які отримані з Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 30.06.2010 р. № 527 «Про створення нових
робочих місць для забезпечення
зайнятості населення вугледобувних
регіонів», що призвело до завищення
податкового кредиту з ПДВ всього у сумі
855360 грн. Внаслідок таких висновків
податковим органом позивачу
донараховано грошове зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 175000 грн. (з яких 35000 грн. - штрафні
санкції) за податковим
повідомленням-рішенням №;
зменшено розмір від'ємного значення за
березень 2012 року на 321859 грн. за
податковим повідомленням-рішенням
форми «В4» № та зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ за
грудень 2011 року на 93501 грн. і
застосовано штрафні санкції в розмірі
23375 грн. - за податковим
повідомленням-рішенням форми «В1»
№/167 від 15.06.2012 року. Позивач
стверджує, що ним не порушено вимог
ст.ст. 185, 196, 198 ПК України та
обґрунтовано віднесено до складу
податкового кредиту суми ПДВ у розмірі
855360 грн. Вважає, що умовами формування
податкового кредиту є фактичне
придбання платником товарів (робіт,
послуг) з господарською метою та
наявність належним чином первинних
документів (зокрема, податкових
накладних, митних декларацій). Дані
документи наявні у товариства і жодних
зауважень до їх форми і змісту в акті
перевірки відповідачем не зазначено.
Зауважує, що чинне податкове
законодавство не обмежує право
платника на реалізацію права на
податковий кредит в залежності від
джерела отримання коштів, використаних
для розрахунків за отримані товари
(роботи, послуги). Зараховані ж кошти
Фонду у вигляді капітального
трансферту на рахунок платника податку
є власністю останнього. Платник
податку несе відповідальність лише за
цільове використання таких коштів,
проте вільний у виборі інших умов їх
використання (контрагента, умов оплати,
ціни тощо). Наполягає, що формування
податкового кредиту за наслідками
придбання товарів (робіт, послуг) за
рахунок цільових бюджетних коштів
здійснюється за загальними правилами,
наведеними у ст.198 Податкового кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).
Вважає, що при прийнятті оскаржених
податкових повідомлень-рішень
відповідач діяв не на підставі закону
та поза межами своїх повноважень, тому
ці рішення є протиправними і
підлягають скасуванню. В зв'язку з цим,
з посиланням на ст.11 КАС України, просив
здійснити повний захист порушених прав
та інтересів товариства і позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення на позовну заяву,
позов не визнав. В обґрунтування
заперечень пояснив суду, що актом
документальної позапланової виїзної
перевірки №257/18/22/37598260 від 28.05.2012р.
встановлено порушення ТОВ «Моделпак»
вимог пп.185.1 ст. 185, пп.196.1 ст. 196 і
п.п.198.3.ст.198 ПК України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
за серпень 2011р. в сумі 7684,00 грн.;
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту на суму 132316,00
грн. за серпень 2011р.; завищення
заявленої до відшкодування суми
податку на додану вартість за грудень
2011р. на 93501,00 грн. та до завищення
залишку від'ємного значення податку на
додану вартість за березень 2012р. на
суму 621859,00 грн. Вказані порушення
допущені позивачем внаслідок
включення до податкового кредиту суми
податку на додану вартість, що не є
об'єктом оподаткування, а саме:
товариством придбані (імпортовані)
основні фонди та послуги за рахунок
капітальних трансфертів - цільових
бюджетних коштів, які отримані ТОВ
«Моделпак» на виконання постанови
Кабінету Міністрів України від 30.06.2010
року №527 «Про створення нових робочих
місць для забезпечення зайнятості
населення вугледобувних регіонів» та
розпорядження Волинської обласної
державної адміністрації від 22.04.2011 р.
№178 «Про затвердження Програми
створення нових робочих місць для
забезпечення зайнятості населення
Волинської області як вугледобувної на
2011 рік» з Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття через
Головне управління праці, соціальних
питань та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи Волинської обласної
державної адміністрації.

На думку відповідача, право на
формування податкового кредиту у ТОВ
«Моделпак» виникає лише в тому разі,
коли платником податку безпосередньо
за власні кошти здійснюється
нарахування чи сплата сум податку на
додану вартість при придбанні товарів
(послуг), в т.ч. основних фондів з метою
їх подальшого використання у власній
господарській діяльності. В зв'язку з
цим, вважає, що суми ПДВ, сплачені при
купівлі товарів (послуг) чи основних
фондів, які придбані за рахунок
капітальних трансфертів, не можуть
бути включені до складу податкового
кредиту, так як не можуть вважатися
придбаними безпосередньо позивачем. З
огляду на вказані обставини,
відповідач вважає, безпідставним
включення позивачем до складу
податкового кредиту сум ПДВ, сплачених
при придбанні (імпорті) товарів і
послуг за бюджетні кошти, а податкові
повідомлення-рішення від 15.06.2012р.
№, №/167 та №
-обгрунтованими і такими, що не
підлягають скасуванню. В зв'язку з цим,
просив у задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, показання свідка, повно і
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, перевіривши їх
дослідженими в судовому засіданні
доказами, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті в їх
сукупності відповідно до вимог закону,
суд вважає, що позов підлягає до
задоволення повністю.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Моделпак»
зареєстровано юридичною особою, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію (т. 2 а.с.6) та з 20.07.2011
року товариство зареєстроване
платником податку на додану вартість,
що стверджено копією свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість №100345414 серія НБ №112065 (т. 1
а.с.113).

Матеріали справи свідчать, що 17.04.2012
року слідчим з ОВС прокуратури
Волинської області винесено постанову
по кримінальній справі №49-3337 про
призначення позапланової виїзної
податкової перевірки ТОВ «Моделпак» по
взаємовідносинах з Capital Indastrial Machinery Ltd,
ТОВ «Енергомонтажвентиляція», ТОВ
«Волинська фабрика гофротари», ТОВ
«Галпін Пак», ТОВ «Проектне бюро «Сім»,
ТОВ «УЕТ» і на предмет повноти та
достовірності сплати податків та інших
обов'язкових платежів з 13.04.2011 року до
17.04.2012 року (т.2 а.с.224-225).

На виконання вказаної постанови
слідчого в період з 07.05.2012 року по 21.05.2012
року Нововолинською ОДПІ на підставі
наказу №234 від 04.05.2012 (т. 1 а.с.18),
направлень на перевірку №№172/22 - 178/22
від 07.05.2012 року та пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.75.1
ст. 75, пп.78.1.11 п.78.1 ст. 78, п.82.2 ст.82
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Моделпак» () з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.03.2012 року, за результатами якої
складено акт від 28.05.2012 року за
№257/18/22/37598260 (т. 1 а.с.20-99).

В акті перевірки зазначено, що
перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Моделпак» пп.185.1, п.196.1 ст. 196, п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено: заниження
ПДВ за 2011 рік в сумі 7684 грн., зменшено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за серпень 2011 р. на
суму 132316 грн.; зменшено залишок
від'ємного значення ПДВ за березень 2012
р. на суму 621859 грн., зменшено заявлену до
відшкодування суму ПДВ за грудень 2011
року на 93501 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 15.06.2012 року:

- форми «Р» №, згідно з яким ТОВ
«Моделпак» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 175000 грн., в
т.ч. 140000 грн. - основного платежу та 35000
грн. штрафних (фінансових) санкцій (т. 1
а.с.6);

- форми «В4» №, яким ТОВ «Моделпак»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
березень 2012 року на суму 621859 грн. (т. 1
а.с.7),

- форми «В1» №/167, яким ТОВ
«Моделпак» зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість за грудень
2011 року на суму 93501 грн. та застосовано
штрафні санкції в розмірі 23375 грн. (т.2
а.с. 17).

Не погодившись з вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
оскаржив їх в адміністративному
порядку (т. 1 а.с.100-104). Рішенням ДПС у
Волинській області №2978/10/10-206 від 18.07.2012
року (т. 1 а.с.105-112) скаргу позивача
залишено без задоволення, а податкові
повідомлення-рішення №, №
та №/167 від 15.06.2012 року без змін.

Разом з тим в ході судового розгляду
справи судом також з'ясовано, що
вказані податкові
повідомлення-рішення ТОВ «Моделпак»
вже було оскаржено у судовому порядку.
Так, постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 01.10.2012р. у
справі №2а/0370/2823/12 за позовом ТОВ
«Моделпак» до Нововолинської ОДПІ
Волинської області ДПС про скасування
податкових повідомлень-рішень від
15.06.2012 року №, № та №/167
в позові було відмовлено. Ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2013р.
зазначену постанову залишено без змін.
Однак, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
16.12.2013р. постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
01.10.2012р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.06.2013р. у справі №2а/0370/2823/12
скасовано, а позовну заяву ТОВ
«Моделпак» до Нововолинської ОДПІ
Волинської області ДПС про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 15.06.2012р.
№/167, № та № залишено
без розгляду.

Одночасно матеріали справи свідчать,
що в червні 2013р. ТОВ «Моделпак»
оскаржило податкові
повідомлення-рішення від 15.06.2012р.
№/167, № та № з підстав
безпідставності висновків податкового
органу, викладених в акті перевірки, до
Рівненського окружного
адміністративного суду, який
постановою від 13.11.2013р. у справі
№817/2292/13-а позов задовольнив. Проте,
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15.01.2014р.,
залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
23.06.2014р., постанову від 13.11.2013р. було
скасовано та закрито провадження у
справі №817/2292/13-а. Дана ухвала суду
постановлена виключно з процесуальних
мотивів, а саме: внаслідок існування
тієї обставини, що на час прийняття
постанови Рівненським окружним
адміністративним судом існувала
постанова Волинського окружного
адміністративного суду у справі
№2а/0370/2823/12, що набрала законної сили,
яка згодом була скасована ухвалою ВАСУ
від 16.12.2013 р. (т. 2 а.с. 139-165).

Завданням адміністративного
судочинства згідно з вимогами статті 2
КАС України є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ

Право на звернення до суду закріплено у
статті 55 Конституції України, згідно з
якою, кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Згідно частини 4 статті 6 КАС України
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ратифікованої Законом України №475/97-ВР
від 17.07.1997р., встановлено, що кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення.

Згідно з статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006р. №3477-IV, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

У справі «Чуйкіна проти України» (заява
№28924/04) в пункті 50 Рішення від 13.01.2011р.
Європейський суд з прав людини
протлумачив статтю 6 Конвенції
наступним чином: «стаття 6 Конвенції
втілює «право на суд», в якому право на
доступ до суду, тобто право ініціювати
в судах провадження з цивільних питань
становить один з його аспектів (див.
рішення від 21 лютого 1975 року у справі
«Голдер проти Сполученого
Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28-36,
Series A № 18). Крім того, порушення судового
провадження саме по собі не
задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6
Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати
права, які є практичними та
ефективними, а не теоретичними або
ілюзорними. Право на доступ до суду
включає в себе не лише право ініціювати
провадження, а й право отримати
«вирішення» спору судом. Воно було б
ілюзорним, якби національна правова
система Договірної держави дозволяла
особі подати до суду цивільний позов
без гарантії того, що справу буде
вирішено остаточним рішенням в
судовому провадженні. Для пункту 1
статті 6 Конвенції було б неможливо
детально описувати процесуальні
гарантії, які надаються сторонам у
судовому процесі - провадженні, яке є
справедливим, публічним та швидким, не
гарантувавши сторонам того, що їхні
цивільні спори будуть остаточно
вирішені (див. рішення у справах
«Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v.
Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003
року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v.
Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Отже, право на справедливий суд включає
в себе одночасно як право на доступ до
суду, так і право отримати реальне
вирішення спору судом. Отримання
процесуального рішення суду, яким
фактично по суті спір не вирішено, було
б порушенням гарантованого Конвенцією
права заявника на справедливий суд.

Тому задля забезпечення гарантування
права позивача, визначеного статтею 6
Конвенції, враховуючи:

наявність судового рішення, прийнятого
з процесуальних мотивів, обставини
прийняття якого на даний час відпали;

відсутність судового рішення, яке
одночасно набрало законної сили і яким
було надано правову оцінку оспорюваних
податкових повідомлень-рішень, тобто
остаточно вирішено даний спір по суті,

встановлення в судовому процесі
фактичних обставин, що мають
вирішальне значення для вирішення
цього спору і які жодним чином не
досліджувалися і не встановлювалися
попередніми судами,

суд вважає за обов'язкове вирішити
даний публічно-правовий спір
відповідно до вимог статті 2 КАС
України шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду цієї адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку податковим
повідомленням-рішенням від 15.06.2012 року
№, № та №/167, суд
виходить з наступних мотивів.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України (в редакції від 12.06.2012
року, чинній на час прийняття
оскаржуваних рішень) встановлено, що
органи державної податкової служби
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно з абзацом 3 підпункту 75.1.2 пункту
75.1 статті 75 Податкового кодексу
України (в редакції, чинній на час
прийняття оскаржуваних рішень)
документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час прийняття
оскаржуваних рішень) визначено, що
однією з обставин для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки є отримання постанови
слідчого, винесеної ним відповідно до
закону у кримінальних справах, що
перебувають у його провадженні.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджується, що Нововолинською
ОДПІ проведена документальна
позапланова виїзна перевірка позивача
на підставі постанови слідчого з ОВС
прокуратури Волинської області від
17.04.2012 року (т. 2 а.с.224-225) в рамках
кримінальної справи №49-3337 та згідно з
вимогами підпункту 78.1.11 пункту 78.1 ст.78
Податкового кодексу України. Згідно
показань у судовому засіданні свідка
ОСОБА_4, яка проводила перевірку,
готувала розрахунки до оспорених
рішень і проекти цих рішень, станом на
час прийняття податкових
повідомлень-рішень будь-яких рішень по
кримінальній справі, у зв'язку з
розслідуванням якої призначалась
перевірки ТОВ «Моделпак», судом
прийнято не було.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86
Податкового кодексу України (в
редакції від 12.06.2012 року, чинній на час
прийняття оскаржуваних рішень)
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності).

В силу вимог пункту 86.8 статті 86
Податкового кодексу України (в
редакції від 12.06.2012 року, чинній на час
прийняття оскаржуваних рішень),
податкове повідомлення-рішення
приймається керівником податкового
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень, а за наявності
заперечень посадових осіб платника
податків до акта перевірки приймається
з урахуванням висновку про результати
розгляду заперечень до акта перевірки -
протягом трьох робочих днів, наступних
за днем розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків.

В той же час, пунктом 86.9 статті 86
Податкового кодексу України (в
редакції від 12.06.2012 року, чинній на час
прийняття оскаржуваних рішень)
встановлено, що у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується органом
державної податкової служби за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Аналогічну норму містить пункт 7
розділу IV наказу Державної податкової
адміністрації України № 984 від 22 грудня
2010 року "Про затвердження Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства", зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за № 34/18772.

Таким чином, матеріали перевірки та
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки від 28.05.2012 року, яка
призначена на виконання постанови
слідчого з ОВС прокуратури Волинської
області від 17.04.2012 року відповідно до
кримінально-процесуального закону, до
дня набрання законної сили відповідним
рішенням у кримінальній справі, можуть
бути оцінені як докази виключно у
рамках розслідування та розгляду такої
кримінальної справи і не можуть бути
підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення про визначення
платникові податків розрахованого за
результатами такої перевірки
грошового зобов'язання.

При цьому, суд звертає увагу, що пунктом
86.9 статті 86 Податкового кодексу
України (в редакції від 12.06.2012 року,
чинній на час прийняття оскаржуваних
рішень) не передбачено будь-яких
винятків для прийняття податкового
повідомлення-рішення до дня набрання
законної сили відповідним судовим
рішенням в залежності від характеру чи
кваліфікації розслідуваного суспільно
небезпечного діяння.

За таких обставин, показання
відповідача і свідка щодо відсутності
передбачених законом обмежень у
прийнятті податкових
повідомлень-рішень за наслідками
перевірки призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону до
моменту набрання відповідним рішенням
суду законної сили, суд відхиляє як
безпідставні.

Судом встановлено, що станом на день
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень відповідного
судового рішення по кримінальній
справі, яке б набрало законної сили,
прийнято не було. Жодних доказів
зворотного відповідачем суду не
надано, в порядку статті 11 КАС України
судом не здобуто і в матеріалах справи
відсутні.

Таким чином, оскільки перевірка
позивача в межах спірних правовідносин
була призначена на підставі постанови
слідчого відповідно до
кримінально-процесуального закону, то
суд вважає, що у Нововолинської ОДПІ
були відсутні визначені законом
підстави та повноваження для прийняття
спірних податкових повідомлень-рішень
до дня набрання законної сили
відповідним рішенням суду.

За встановлених в ході судового
розгляду справи фактичних обставин в
їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що відповідач при прийнятті податкових
повідомлень-рішень №, № та
№/167 від 15.06.2012 року діяв не на
підставі закону, з перевищенням
повноважень та передчасно, а тому
вказані рішення є незаконні, прийняті
без урахування всіх обставин, що мають
значення для їх прийняття і підлягають
скасуванню повністю.

При цьому суд вважає за необхідне вийти
за межі підстав, якими товариство
обґрунтовує позовні вимоги, оскільки
це передбачено частиною 2 статті 11 КАС
України і є необхідним для повного
захисту прав, свобод та інтересів
позивача, про повний захист яких він
просить (т.2 а.с. 184-186).

Одночасно суд звертає увагу, що
оскільки в ході розгляду справи
встановлено порушення порядку
прийняття оскаржених податкових
повідомлень-рішень (несвоєчасність,
відсутність підстав і перевищення
повноважень), то у суду відсутня
необхідність аналізувати по суті
підстави прийняття податкових
повідомлень-рішень, так як пунктом 86.9
статті 86 Податкового кодексу України
зазначене не вимагається. Аналогічну
позицію з цього питання висловлено
Вищим адміністративним судом України,
зокрема, в ухвалі від 16.04.2013 р. по справі
№ К/9991/60077/12 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/30768806),

Також суд вважає необхідним зазначити,
що відхиляє доводи представника
відповідача щодо непідсудності даної
справи Рівненському окружному
адміністративному суду за статтею 19
КАС України як безпідставні, оскільки
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є актами
індивідуальної дії, прийнятими
суб'єктом владних повноважень стосовно
юридичної особи ТОВ «Моделпак»,
зареєстрованим місцезнаходженням якої
є м. Рівне, вул. Д.Галицького, 5/1, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (т. 2 а.с.7). В
силу вимог частини 2 статті 19 КАС
України адміністративні справи з
приводу оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї
особи-позивача, або адміністративним
судом за місцезнаходженням
відповідача, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вимог частини 3 статті 2,
статті 71 КАС України суд відхиляє
заперечення відповідача як
безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним
обставинам справи, та дійшов висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог ТОВ «Моделпак»
повністю.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
від 15.06.2012 року № про збільшення
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Моделпак" грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 175000,00 грн., в
тому числі 140000,00 грн. за основним
платежем та 35000,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
від 15.06.2012 року № про зменшення
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Моделпак" розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, задекларованого у
березні 2012 року, на 621859,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
від 15.06.2012 року №/167 про зменшення
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Моделпак" бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, задекларованого у грудні 2011
року, на 93501,00 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у
сумі 23375,00 грн.

Присудити на користь позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Моделпак" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят
сім) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Шарапа
В.М.