Справа № 817/3603/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3603/14

22 грудня 2014 року м. РівнеРівненський
окружний адміністративний суд у складі
судді Гломба Ю.О. за участю секретаря
судового засідання Маринич В.М. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача:представник Висоцька Т.А.

відповідача: представник Босик Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Публічне акціонерне товариство
"Рівненська кондитерська фабрика"

доГоловного управління ДФС у
Рівненській області про скасування
повністю податкових
повідомлень-рішень, ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство
"Рівненська кондитерська фабрика"
звернулося до суду з позовом до
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про скасування
податкових повідомлень-рішень від
03.09.2014 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що відповідачем на підставі
Акту від 20.08.2014 були прийняті вказані
вище податкові повідомлення-рішення.
На думку позивача висновки відповідача
щодо включення декларантом до митної
вартості товарів
транспортно-експедиційних витрат з
перевезення оцінюваних товарів в
неповному обсязі є неправомірними,
оскільки для підтвердження митної
вартості імпортованих товарів
декларантом позивача надавались усі
необхідні документи для підтвердження
митної вартості товарів, зокрема і
документи, що підтверджують
транспортно-експедиційні витрати
понесені ПАТ "Рівненська кондитерська
фабрика" при транспортуванні
оцінюваних товарів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю.

Відповідач подав заперечення проти
позову, просить в задоволенні позову
відмовити повністю. Представник
відповідача в судовому засіданні
пояснив, що за результатами проведення
документальної невиїзної перевірки
ПАТ "Рівненська кондитерська фабрика"
встановлено факти невідповідності
відомостей щодо понесених ПАТ
"Рівненська кондитерська фабрика"
вартості транспортно-експедиційних
послуг при імпортуванні оцінюваних
товарів, заявлених декларантом
позивача до митного оформлення, а саме
було встановлено невідповідність
відомостей щодо витрат по
експедиційних послугах, як наслідок
занижено митну вартість товарів на
суму 10626,70 грн.

Просив відмовити у задоволені позову
повністю.

Судом відповідно до ст. 55 КАС України
допущено заміну Головного управління
Міндоходів у Рівненській області її
процесуальним правонаступником
Головним управлінням ДФС у Рівненській
області (а.с.97-98).

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини адміністративної справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
в задоволенні позову слід відмовити.

Суд виходив з наступного.

Головним управлінням Міндоходів у
Рівненській області проведено
документальну невиїзну перевірку
дотримання ПАТ "Рівненська
кондитерська фабрика" вимог
законодавства України з питань
здійснення державної митної справи, у
тому числі своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати митних платежів при митному
оформленні товарів за період з 01.07.2012 по
31.12.2013, за наслідками якої складено акт
перевірки від 20.08.2014 року
№0011/4/17-00-22-05/ (а.с.8-28).

За результатами проведеної перевірки
встановлено порушення вимог положень
статей 52, 53, 58, ч.1 ст. 257 Митного кодексу
України від 13.03.2012 в частині
невключення декларантом ПАТ
"Рівненська кондитерська фабрика" до
митної вартості відомостей
імпортованих товарів повної суми
експедиційних витрат та, як наслідок,
несплату у повному обсязі до
Держбюджету ввізного мита на суму 531,34
грн.

ПАТ "Рівненська кондитерська фабрика"
також порушено вимоги п. 190.1 ст. 190
Податкового кодексу України, що
спричинило заниження податкового
зобов'язання по сплаті податку на
додану вартість на суму 2231,61 грн.

На підставі акта перевірки
контролюючим органом прийнято
податкові повідомлення-рішення від
03.09.2014 року:

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання Платника податку за
платежем "Мито на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності" у сумі 797,01
грн., в т.ч. за основним платежем - 531,34
грн., за штрафними санкціями - 265,67 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання Платника податку за
платежем "Податок на додану вартість з
товарів, увезених на територію України
суб'єктами підприємницької діяльності"
у сумі 3347,42 грн., в т.ч. за основним
платежем - 2231,61 грн., за штрафними
санкціями - 1115,81 грн.

Надаючи правову оцінку спірним
податковим повідомленням-рішенням суд
зазначає наступне.

Згідно положень частини 1 статті 257
Митного кодексу України, декларування
товарів здійснюється шляхом заявлення
за встановленою формою (письмовою,
усною, шляхом вчинення дій) точних
відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті
345 Митного кодексу України, органи
доходів і зборів мають право
здійснювати митний контроль шляхом
проведення документальних виїзних
(планових або позапланових) та
документальних невиїзних перевірок
дотримання законодавства України з
питань здійснення державної митної
справи, зокрема щодо правильності
визначення бази оподаткування,
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу
України визначено, що з моменту
прийняття митним органом митної
декларації вона є документом, що
засвідчує факти, які мають юридичне
значення, а декларант або уповноважена
ним особа несе відповідальність за
подання недостовірних відомостей,
наведених у цій декларації.

Відповідно до положень статті 58
Митного кодексу України, при
визначенні митної вартості товарів до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари,
додаються такі витрати (складові
митної вартості товарів), якщо вони не
включаються до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, зокрема
витрати на транспортування оцінюваних
товарів, а також витрати на
навантаження, вивантаження та обробку
оцінюваних товарів, пов'язані з їх
транспортуванням.

Згідно із п. 2 частини 11 статті 58 Митного
кодексу України, до митної вартості не
включаються витрати на
транспортування після ввезення або
кошти за умови виділення їх з ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, що
документально підтверджені та які
піддаються обчисленню.

Судом встановлено, що позивачем на
підставі зовнішньоекономічних
договорів здійснено митне оформлення
товарів за ВМД від 25.01.2013 року
№204050001/2013/000910 та від 17.05.2013 року
№204050001/2013/006396. Поставка товарів
здійснювалось на базисних умовах FCA (Ця
умова поставки передбачає обов'язок
постачальника передати товар
перевізнику (транспортній
організації), якого найняв покупець,
або ж передати його іншій особі, що
призначена покупцем. Передача товару
відбувається в місці, визначеному в
договорі. Послуги перевізника оплачує
покупець.).

Організацію перевезень імпортованих
ПАТ "Рівненська кондитерська фабрика"
товарів у міжнародному сполученні
здійснював ФОП ОСОБА_3 на підставі
договору на транспортно-експедиційні
послуги по перевезенню вантажів
автомобільним транспортом від 17.01.2011 №
17/01/2011 (а.с.106-111).

З наявних в матеріалах справи заявок,
актів від 25.01.2013 року №282 (а.с.63) та від
17.05.2013 року №310 (а.с.67) встановлено, що
місцем завантаження оформлення
товарів за ВМД від 25.01.2013 року
№204050001/2013/000910 та від 17.05.2013 року
№204050001/2013/006396 було Wormerveer (Нідерланди) та
Zaandam (Нідерланди), відповідно.

Представник відповідача під час
судових засідань пояснив, що за
результатами співставлення та
порівняльного аналізу відомостей щодо
витрат на транспортування
імпортованих ПАТ "Рівненська
кондитерська фабрика" товарів, поданих
до митного оформлення та відомостей,
отриманих від експедитора, посадовими
особами Головного управління
Міндоходів у Рівненській області було
встановлено, що витрати на
транспортування зазначених товарів
були включені декларантом Позивача до
митної вартості товарів не в повному
обсязі.

Статтею 929 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
транспортного експедирування може
бути передбачено надання додаткових
послуг, необхідних для доставки
вантажу.

Відповідно до законодавства
Європейського Союзу поняття
"транспортні витрати" включає всі
витрати, як основні (main), так і непрямі
витрати (incidental), здійснені у зв'язку з
переміщенням товарів.

Законом України від 01.07.2004 р. N 1955-IV "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" визначено, що
транспортно-експедиторська діяльність
- це підприємницька діяльність із
надання транспортно-експедиторських
послуг з організації та забезпечення
перевезень експортних, імпортних,
транзитних або інших вантажів.

Експедитор (транспортний експедитор) -
суб'єкт господарювання, який за
дорученням клієнта та за його рахунок
виконує або організовує виконання
транспортно-експедиторських послуг,
визначених договором транспортного
експедирування. Платою експедитору
вважаються кошти, сплачені клієнтом
експедитору за належне виконання
договору транспортного
експедирування.

Факт надання послуги експедитора при
перевезенні підтверджується єдиним
транспортним документом або
комплектом документів (залізничних,
автомобільних, авіаційних накладних,
коносаментів тощо), які відображають
шлях прямування вантажу від пункту
його відправлення до пункту його
призначення.

Відповідно до статті 58 Кодексу митною
вартістю товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, є ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої (частини
десятої) цієї статті.

До переліку витрат, які мають
включатися до митної вартості товарів,
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
згідно з пунктом 5 частини десятої
статті 58 Кодексу входять витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Відповідно до частини третьої пункту 2
частини одинадцятої статті 58 Кодексу
витрати на транспортування товару
після його ввезення не включаються до
митної вартості за умови виділення їх з
ціни, що була фактично сплачена за
оцінювані товари, які документально
підтверджено та які піддаються
обчисленню.

Відповідно до Методичних рекомендацій
з формування собівартості перевезень
(робіт, послуг) на транспорті,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 05.02.2001 р. N 65,
собівартість перевезень (робіт, послуг)
- це виражені в грошовій формі поточні
витрати транспортних підприємств,
безпосередньо пов'язані з підготовкою
та здійсненням процесу перевезень
вантажів і пасажирів, а також
виконанням робіт і послуг, що
забезпечують перевезення.

У підпункті 8 пункту 29 Методичних
рекомендацій зазначено, що до
собівартості перевезень включаються
також витрати, пов'язані з реалізацією
перевезень (робіт, послуг), зокрема,
оплата послуг
транспортно-експедиторських,
страхових та посередницьких
організацій (включаючи комісійну
винагороду).

Враховуючи викладене, плата
експедитору за надання ним послуг з
організації та забезпечення
перевезень імпортованих вантажів на
умовах поставки, які передбачають
оплату транспортних витрат за рахунок
покупця товару, в тому числі в разі
надання послуги на всьому шляху
прямування вантажу від пункту його
відправлення до пункту його
призначення, нерозділеної до та після
перетину митного кордону України, є
частина загальних витрат на
транспортування, тому в межах вимог
законодавства з питань державної
митної справи (зокрема, частини
четвертої, десятої статті 58 Митного
кодексу України), Податкового кодексу
України (пункту 190.1 статті 190) є
обов'язковою для включення до бази
оподаткування таких товарів.

Наведена правова позиція щодо
необхідності включення до митної
вартості товарів витрат на оплату
транспортно-експедиційних послуг
відповідає правовій позиції Вищого
адміністративного суду України
(постанова Вищого адміністративного
суду України від 01.07.2009 р.) та правовій
позиції Міністерства доходів і зборів
України (лист від 05.11.2013 р. N
14693/6/99-99-24-02-04-15).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Головним управлінням Міндоходів у
Рівненській області оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийнято обґрунтовано, на підставі та в
межах повноважень, передбачених
Конституцією та законами України, а
також з врахуванням всіх обставин, що
мали значення для їх прийняття.

Підстав для скасування цих рішень
судом не встановлено. Відтак, в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», суд стягує з
позивача на користь Державного бюджету
України судовий збір пропорційно до
відхиленої частини вимоги в сумі 1644,30
грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову, - відмовити
повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Рівненська кондитерська
фабрика" на користь Державного бюджету
України судовий збір в розмірі 1644,30 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Гломб Ю.О.