Справа № 820/10195/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року м. Київ
К/800/6571/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.11.2013

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.01.2014

у справі № 820/10195/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Силові енергетичні
машини-ЕМЗ"

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Харківській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.11.2013, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15.01.2014, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Харківській області від 20.05.2013 №
в частині застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
18 814,00 грн. та № в частині
застосування до відповідача штрафних
санкцій в розмірі 17 138,00 грн.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ "Силові енергетичні
машини - ЕМЗ" зареєстроване як юридична
особа 12.12.2008, перебуває на обліку в
органах державної податкової служби з
25.12.2008 за № 73347, є платником ПДВ, згідно
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ
№ 200108543 має індивідуальний податковий
номер 30.

Згідно довідки серії АА № 742797, виданої
Головним управлінням статистики у
Харківській області, позивач має
наступні види діяльності за КВЕД-2010:
виробництво електродвигунів,
генераторів і трансформаторів;
установлення та монтаж машин і
устаткування; ремонт і технічне
обслуговування електричного
устаткування; механічне оброблення
металевих виробів; оптова торгівля
машинами й устаткуванням для добувної
промисловості та будівництва.

За результатами проведеної
відповідачем позапланової невиїзної
документальної перевірки позивача з
питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства в
частині взаємовідносин з ТОВ "Ізоліт
ЛТД" за період з 01.12.2011 по 30.04.2012 та ТОВ
"Прима-5" за період 01.12.2011 по 31.03.2012 та
подальшої участі отриманих
товароматеріальних цінностей (робіт,
послуг) у фінансово-господарських
операціях підприємства, складено акт
від 25.04.2013 №1664/22.2-05/36224585, в якому
зафіксовано порушення позивачем вимог:
п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу
України, внаслідок чого встановлено
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
загальну суму 18 814,00 грн.; п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, а саме
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду на суму 17 138,00 грн.

На підставі акта перевірки, 20.05.2012
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем у розмірі 112 017, 00 грн.
та за штрафними санкціями в розмірі 28
004,25 грн.; № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем в розмірі 106 683,00 грн.
та за штрафними санкціями в розмірі 26
670,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів /послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Факт здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами - ТОВ «Ізоліт ЛТД» та ТОВ
«Прима-5», на виконання умов договорів
поставки, підтверджується первинними
документами бухгалтерського обліку та
податкової звітності: видатковими
накладними, податковими накладними,
рахунками-фактурами, платіжними
дорученнями.

Крім того, в матеріалах справи наявні
копії документів, що підтверджують
зв'язок між придбанням позивачем
товарів у ТОВ "Прима-5" та ТОВ "Ізоліт
ЛТД" та власною господарською
діяльністю, а також подальше
використання позивачем придбаних
товарів в оподатковуваних операціях в
межах власної господарської
діяльності.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірні договори, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угод позивачем з ТОВ «Ізоліт
ЛТД» та ТОВ «Прима-5», що мали місце під
час здійснення позивачем
підприємницької діяльності.

Також, слід зазначити, що чинне
законодавство не ставить в залежність
право на формування податкового
кредиту від податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Таким чином, вірними є висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
відсутність у податкового органу
підстав для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
20.05.2013 № в частині застосування
до позивача штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 18 814,00 грн. та №
в частині застосування до відповідача
штрафних санкцій в розмірі 17 138,00 грн.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів, не
встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Харківській області - відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.11.2013 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.01.2014
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль