Справа № 2а-1274/11 (2а/1308/49/12)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/25707/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Жовківському районі
Львівської області на постанову
Жовківського районного суду
Львівської області від 19 квітня 2012 року
та постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок пенсії, як
інваліду другої групи, відповідно до
статей 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 14 січня 2011 року
по дату прийняття рішення.

Постановою Жовківського районного
суду Львівської області від 19 квітня 2012
року позо задоволено частково:
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу пенсії
відповідно до ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
23 травня 2011 року по 31 грудня 2011 року; в
іншій частині позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року скасовано постанову
Жовківського районного суду
Львівської області від 19 квітня 2012 року
та ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково: зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу пенсії відповідно до
ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 23 травня 2011 року
по 22 липня 2011 року; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом 2 групи та отримує пенсію
відповідно до ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Між тим, пенсія позивачу виплачувалась
у значно меншому розмірі, ніж у
визначному Законом України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Не погоджуючись з такими діями, позивач
звернувся з даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив
частково.

Суд апеляційної інстанції, обмеживши
період перерахунку пенсії, позов
задовольнив частково.

Колегія суддів вважає такі висновки
судів передчасними.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розмір
пенсій для інвалідів II групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно із ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" інвалідам II
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 7 Закону № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» доповнено
Прикінцеві положення Закону України
від 23 грудня 2010 року № 2857-VI «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
пунктом 4 такого змісту: «Установити, що
у 2011 році норми і положення статей 39, 50,
51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI
Кабінет Міністрів України прийняв
постанову № 745, відповідно до якої,
зокрема, установлено, що для
чорнобильців встановлений обов'язок
виплачувати раніше нараховані пенсії в
зменшених розмірах.

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів касаційної інстанції дійшла
висновку, що положення Закону № 3491-VI та
постанова № 745 могли поширювати свою
дію виключно на ті події, факти, які
виникли після набрання чинності
зазначеними нормативно-правовими
актами, а отже, стосуються тих осіб, у
яких право на призначення пенсії
з'явилося після набрання згаданими
актами чинності.

Аналіз наведених норм матеріального
права дає підстави вважати, що суд
апеляційної інстанції помилково
застосував до спірних відносин Закон №
3491-VI, що набрав чинності 19 червня 2011
року, та постанову № 745, яка набрала
чинності 23 липня 2011 року, оскільки у
судів не було правових підстав
обмежувати виплату присудженої пенсії
датою набрання чинності постановою №
745.

Аналогічна правова позиція зі спірного
питання в подібних правовідносинах
висловлювалась Верховним Судом
України у постанові від 28 жовтня 2014
року у справі № 21-287а14.

При цьому, суд апеляційної інстанції
залишив поза увагою направлене
скаржником доповнення до апеляційної
скарги, в якому останній просив закрити
провадження у справі.

Доповнення до апеляційної скарги
мотивоване тим, що є постанова суду
(справа № 65149/11/9104) з того самого
спору і між тими самими сторонами, що
набрали законної сили.

На думку колегії суддів, такі доводи,
викладені в доповненні до апеляційної
скарги, мають бути перевірені судом
апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст 193 КАС України
особа, яка подала апеляційну скаргу,
має право доповнити чи змінити її
протягом строку на апеляційне
оскарження, обґрунтувавши
необхідність таких змін чи доповнень.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем подано доповнення до
своєї апеляційної скарги, яке
мотивоване тим, що є постанова суду
(справа № 65149/11/9104) з того самого спору і
між тими самими сторонами, що набрали
законної сили. Просив закрити
провадження у справі.

Проте суд апеляційної інстанції на
такі обставини увагу не звернув та не
дав оцінки доводам відповідача,
викладеним в доповненні на апеляційну
скаргу, хоча це має важливе значення
для правильного вирішення даного спору
по суті.

Відповідно до підпункту 4 статті 7
Кодексу адміністративного судочинства
України одним із принципів
адміністративного судочинства є
офіційне з'ясування всіх обставин у
справі.

Зміст принципу офіційного з'ясування
всіх обставин у справі зобов'язує
адміністративний суд до активної ролі
у судовому засіданні, в тому числі і
витребування додаткових доказів з
власної ініціативи.

Порушивши норму процесуального права,
суд апеляційної інстанції не встановив
обставини у справі, які мають значення
для правильного її вирішення, зокрема,
чи є постанова суду з того самого спору
і між тими самими сторонами, що набрали
законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської
області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: