Справа № 809/4082/14
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р.
Справа № 809/4082/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання
Котик Д.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: відділу державної
виконавчої служби Долинського
районного управління юстиції

про визнання неправомірними дій та
скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2014 року Долинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
Долинська ОДПІ) звернулася до суду з
адміністративним позовом до відділу
Державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції (далі - відділ ДВС Долинського
районного управління юстиції) про
визнання неправомірними дій
державного виконавця відділу ДВС
Долинського районного управління
юстиції Дацьо Г.І. при винесенні
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 06.03.2012 року
№2а-3557/11/0970 про стягнення з відкритого
акціонерного товариства
"Будзалізобетон" податкового боргу у
розмірі 72217,90 грн.; скасування постанови
державного виконавця відділу ДВС
Долинського районного управління
юстиції Дацьо Г.І. від 11.11.2014 року про
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа виданого
06.03.2012 року за №2а-3557/11/0970 про стягнення
з відкритого акціонерного товариства
"Будзалізобетон" податкового боргу у
розмірі 72217,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.11.2011
року Івано-Франківським окружним
адміністративним судом по справі
№2а-3557/11/0970 постановлено стягнути з
відкритого акціонерного товариства
"Будзалізобетон" у дохід Державного
бюджету України 72217,90 грн. податкового
боргу. Дана постанова набрала законної
сили 27.02.2012 року. Івано-Франківським
окружним адміністративним судом 06.03.2012
року видано виконавчий лист, який
направлено до відділу ДВС Долинського
районного управління юстиції. Однак,
відповідач постановою від 11.11.2014 року
відмовив у відкритті виконавчого
провадження (в прийнятті до
провадження виконавчого документа) на
підставі даного виконавчого листа,
посилаючись на статті 95-99 Податкового
кодексу України, якими передбачено
окремий порядок примусового виконання
судових рішень про стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу,
при цьому органи державної виконавчої
служби до цієї процедури не
залучаються. Вважає, що відповідач
дійшов помилкового висновку, що
Податковим кодексом України
встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедури їх примусового
виконання, є контролюючі органи в
розумінні Податкового кодексу України,
але стягувач не позбавлений права
виконати рішення суду у відповідності
до вимог Закону України "Про виконавче
провадження". Вважає також помилковими
твердження державного виконавця про
окремий законодавчо встановлений
порядок примусового виконання судових
рішень про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу, при
реалізації якого органи державної
виконавчої служби не повинні
залучатися. Крім того, зазначив, що
Податковим кодексом України дійсно
встановлений спеціальний спрощений
порядок стягнення із рахунків боржника
податкового боргу за рахунок його
коштів. Однак, реалізація органами
державної податкової служби такого
порядку не виключає можливість
отримання виконавчого листа і
пред'явлення його до виконання через
органи державної виконавчої служби. На
підставі наведеного просив позов
задовольнити повністю.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. На адресу суду
направив клопотання про розгляд справи
за його відсутності. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі (а.с. 21).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
надіслав клопотання про розгляд справи
за його відсутності та заперечення
проти адміністративного позову, в
якому просить в задоволенні позовних
вимог відмовити, оскільки Податковим
кодексом України передбачено окремий
(спеціальний) порядок примусового
виконання судових рішень про стягнення
коштів у рахунок погашення податкового
боргу, при цьому органи державної
виконавчої служби до цієї процедури не
залучаються, а тому відсутні підстави
для відкриття виконавчого провадження
в порядку, передбаченому Законом
України "Про виконавче провадження"
(а.с. 15-19).

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, судом встановлено наступне.

06.03.2012 року Івано-Франківським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист №2а-3557/11/0970 про
стягнення з відкритого акціонерного
товариства "Будзалізобетон" у дохід
Державного бюджету України 72217,90 грн.
податкового боргу. (а.с. 5).

З метою виконання даного виконавчого
листа 03.11.2014 року Долинська оДПІ
звернулась до відділу ДВС Долинського
районного управління юстиції із заявою
про примусове виконання рішення суду.

11.11.2014 року головним державним
виконавцем відділу ДВС Долинського
районного управління юстиції винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) по виконавчому провадженні
№45403811 з примусового виконання
виконавчого листа №2а-3557/11/0970 (а.с. 8-9).

Супровідним листом від 11.11.2014 року
відповідач направив дану постанову до
Долинської оДПІ, яка отримана
останньою 26.11.2014 року, що
підтверджується відтиском штампу на
супровідному листі (а.с. 7).

Із змісту описової і мотивувальної
частини постанови відповідача
вбачається, що вона винесена на
підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження" та в зв'язку з
тим, що порядок стягнення податкового
боргу платників податків регулюється
ст.ст. 95-99 Податкового кодексу України,
якими передбачено окремий порядок
примусового виконання судових рішень
про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу, при цьому
органи державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються.

Вирішуючи спір, суд виходив з
наступного регулювання спірних
правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст. 2 зазначеного Закону
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(ч.2 ст. 2 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно із п.2 ч.2 ст. 11 Закону державний
виконавець, зокрема, здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом (ч.1
ст. 17 Закону).

В п.1 ч.2 ст. 17 Закону передбачено, що
такими документами є: виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Згідно із ч.1 ст. 25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ч.2 зазначеної статті
Закону).

При цьому, підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження
визначені п.п. 1-9 ч.1 ст. 26 Закону.

Як вбачається із матеріалів
адміністративної справи, відмовляючи у
відкритті виконавчого провадження,
державний виконавець послався на п.8 ч.1
ст. 26 Закону, що передбачає наявність
інших передбачених законом обставин,
які виключають здійснення виконавчого
провадження, та на ст.ст. 95-99
Податкового кодексу України, що
визначають механізм виконання судових
рішень про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу.

Щодо посилання відповідача на те, що
згідно із п.95.3 ст. 95 Податкового кодексу
України стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини суд
зазначає наступне.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що Податковим кодексом України
встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють їх примусове виконання, є
контролюючі органи в розумінні
Податкового кодексу України, до яких
належить і Долинська оДПІ Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області.

Проте, вказані положення Податкового
кодексу України, а також зміст
Інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України
№1484/12/13-13 не виключають можливості
здійснення виконавчого провадження на
підставі виконавчого листа суду,
виданого відповідно до процесуального
законодавства України, в тому числі
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

В ч.4 ст. 257 КАС України зазначено, що
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

За кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист (ч.1 ст. 258 КАС України).

Вказана норма є імперативною, а відтак,
отримавши виконавчий лист, ставлячи
під сумнів законність видачі судом
виконавчого листа у справі №2а-3557/11/0970,
головний державний виконавець
необґрунтовано відмовив позивачу у
відкритті виконавчого провадження,
протиправно трактуючи норми
законодавства України на власний
розсуд.

Поряд з цим виконавчий лист не був
визнаний судом, який його видав, таким,
що не підлягає виконанню в порядку ст.
259 КАС України.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до п.1.4 ст. 1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті №377/8976 від 29.03.2004
року (далі - Інструкція) інкасове
доручення (розпорядження) - це
розрахунковий документ, що містить
вимогу стягувача (органу державної
податкової служби) до банку, що
обслуговує платника, здійснити без
погодження з платником переказ
визначеної суми коштів з рахунку
платника на рахунок отримувача.

Порядок списання банком коштів з
рахунків платників податків (суб'єктів
господарювання) визначений у гл. 12
даної Інструкції.

Так, відповідно до п.12.1 гл. 12 цієї
Інструкції органом стягнення
(стягувачем) податкового боргу,
простроченої заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету (включаючи плату за
користування такими кредитами
(позиками) та пеню) відповідно до ст. 41
Податкового кодексу України та ст. 17
Бюджетного кодексу України є органи
державної податкової служби.

Стягувач ініціює стягнення коштів у
випадках, визначених п.12.1 цієї глави, з
рахунків платників податків/суб'єктів
господарювання на підставі рішення
суду (п.п. 12.2 п.12 глави Інструкції).

Згідно із п.12.4 гл. 12 Інструкції стягувач
для стягнення коштів оформляє не менше
ніж у трьох примірниках інкасове
доручення (розпорядження) за формою,
наведеною в додатку 24 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення розрахункових документів,
що викладені в дод. 8 до цієї Інструкції.
У реквізиті "Призначення платежу"
інкасового доручення (розпорядження)
стягувач зазначає назву, дату видачі та
номер (якщо він присвоєний) судового
рішення. Судове рішення, на підставі
якого оформлено інкасове доручення
(розпорядження), банку не подається.
Банк, що обслуговує стягувача, приймає
інкасові доручення (розпорядження)
протягом 10 календарних днів з дати їх
складання, а банк платника - протягом 30
календарних днів з дати їх складання.
Стягувач доставляє інкасове доручення
(розпорядження) в банк платника
самостійно (через працівника
стягувача, рекомендованим або цінним
листом тощо).

Банк платника приймає до виконання
інкасове доручення (розпорядження)
стягувача незалежно від наявності
достатнього залишку коштів на рахунку
платника (п.12.6 гл. Інструкції).

Відповідно до п.12.7 гл. 12 Інструкції,
якщо інкасові доручення
(розпорядження) надійшли до банку
протягом операційного часу, але на час
надходження на рахунку платника немає
коштів або їх недостатньо, то банк
виконує ці інкасові доручення
(розпорядження) з урахуванням сум, що
надійдуть на рахунок платника протягом
операційного часу (поточні
надходження). Якщо для виконання цих
інкасових доручень (розпоряджень)
недостатньо коштів (з урахуванням
поточних надходжень), то вони
виконуються частково відповідно до
п.12.9 цієї глави.

Якщо на рахунку платника коштів немає і
протягом операційного часу кошти на
його рахунок не надходили, то після
закінчення операційного часу ці
інкасові доручення (розпорядження)
повертаються без виконання згідно з
п.12.11 цієї глави.

Аналіз даних правових норм дає суду
підстави дійти висновку, що стягнення
податкового боргу на підставі
інкасового доручення можливе лише з
розрахункових рахунків боржника в
обслуговуючому його банку.

В той же час в судовому рішенні, на
підставі якого було видано виконавчий
лист, постановлено стягнути податковий
борг з відкритого акціонерного
товариства "Будзалізобетон", що надає
можливість податковому органу за
відсутності у боржника коштів на
банківських рахунках звернути
стягнення на готівку підприємства. А
звернення стягнення на кошти (готівку в
касах або інших сховищах) боржника
юридичної особи регламентовано ст. 65
Закону України "Про виконавче
провадження".

Оскільки стягнення податкового боргу
за рахунок готівки боржника
здійснюється органами державної
виконавчої служби в порядку,
визначеному Законом України "Про
виконавче провадження", суд вважає
незаконною постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Відтак, суд вважає, що виконання
судових рішень про стягнення
податкового боргу може здійснюватися
як самостійно територіальними
органами державної податкової служби в
порядку, визначеному п.95.3 і п.95.4 ст. 95
Податкового кодексу України,
Інструкцією про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, так і за заявою стягувача -
шляхом отримання виконавчого листа та
передачі його на примусове виконання в
органи державної виконавчої служби в
порядку, визначеному Законом України
"Про виконавче провадження".

З урахуванням наведеного та з огляду на
те, що 06.03.2012 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
виданий виконавчий лист №2а-3557/11/0970, суд
приходить до висновку про те, що
головним державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Дацьо Г.І. в порушення вимог
Закону України "Про виконавче
провадження" безпідставно відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа зазначеного вище, з
підстав, визначених п.8 ч.1 ст. 26 Закону.
Як наслідок, постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 11.11.2014 року
підлягає скасуванню, а позовні вимоги -
задоволенню.

За змістом ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Дацьо Г.І. від 11.11.2014 року при
винесенні постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 06.03.2012 року
№2а-3557/11/0970, про стягнення з ВАТ
"Будзалізобетон" податкового боргу у
розмірі 72217,90 грн. на підставі п.8 ч.1 ст. 26
Закону України "Про виконавче
провадження".

Скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Дацьо Г.І. від 11.11.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа),
винесену у виконавчому провадженні
№45403811 з примусового виконання
виконавчого листа за №2а-3557/11/0970,
виданого 06.03.2012 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом на
підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження".

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі
22.12.2014 року.