Справа № 804/16405/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Жукова Є.О.,
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про
забезпечення адміністративного
позову, шляхом зупинення дії наказу
Міністерства юстиції України від 26.09.2014
р №1594/5 «Про зупинення діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1» до
ухвалення рішення в адміністративній
справі та набрання ним законної сили,-
06 жовтня 2014 р. до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у
Запорізькій області, Міністерства
юстиції України про визнання
протиправними дій Головного
управління юстиції в Запорізькій
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08.10.2014 р.
відкрито та справу призначено до
судового розгляду на 22.10.2014 р. о 11:00 год.
В тексті позовних вимог позивачем
фактично було заявлено клопотання про
забезпечення позову, в якому позивач
просить: зупинити дію наказу
Міністерства юстиції України від 26.09.2014
р №1594/5 «Про зупинення діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1» до
ухвалення рішення в адміністративній
справі та набрання ним законної сили.
Суд вважає за можливе вирішити дане
клопотання негайно, без повідомлення
осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.1 ст.118 КАС України.
Відповідно до ст. 117 КАС України, суд за
власної ініціативи або за клопотанням
позивача може постановити ухвалу про
вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення по
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
Частинами 3 та 4 статті 117 КАС України
передбачено вичерпний перелік заходів
забезпечення позову, які можуть бути
застосовані судом за наявності
достатніх для цього підстав. Позивач
пояснює необхідність застосування
судом запропонованого ним заходу
забезпечення позову у вигляді
зупинення дії наказу Міністерства
юстиції України від 26.09.2014 р №1594/5 «Про
зупинення діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1» до винесення судом
рішення по суті справи та набрання ним
законної сили наступним.

Позивач зазначає, що невжиття судом
такого заходу до ухвалення рішення у
даній справі може заподіяти істотної
шкоди правам та законним інтересам, як
Позивача, так і інших осіб, а їх
відновлення стане для позивача
складним або взагалі неможливим
(позивачу доведеться додатково
звертатися до суду з декількома
адміністративними позовами, щоб
оскаржити незаконні дії суб`єктів
владних повноважень), з наступних
підстав.

Відповідно до підпункту 7.3.2 п.7.3 Порядку
контролю за діяльністю арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів),
затвердженого наказом Мінюсту України
від 27.06.2013 р. №1284/5, зареєстрованого в
Мінюсті Україні 03.07.2013 р. за №1113/23645
встановлено, що рішення про зупинення
діяльності підлягаю негайному
виконанню арбітражним керуючим, і
протягом часу зупинення діяльності
арбітражний керуючий не має права
здійснювати будь-які повноваження,
визначенні законодавством, крім
заходів щодо збереження майна боржника
(банкрута). Зупинення діяльності
арбітражного керуючого діє до дня
прийняття Дисциплінарною комісією
рішення щодо притягнення арбітражного
керуючого до дисциплінарної
відповідальності (п.п.7.3.3 п.7.3
зазначеного Порядку).

Водночас, позивач, посилаючись на ч.4
ст.28 Закону України від 14.05.1992 р. №2343-ХII
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
відповідно до якої з моменту винесення
ухвали про введення процедури санації,
керівник боржника звільняється з
посади у порядку визначеному законом, а
управління боржником переходить до
керуючого санацією та надаючи на
підтвердження своїх повноважень як
керуючого санацією ПАТ «Азовські
мастила і оливи», так ліквідатора
Державного підприємства
«Придніпровський завод кольорових
мастил» відповідні постанови
господарського суду Дніпропетровської
області, зазначає, що видання Мінюстом
України наказу від 26.09.2014 р. №1594/5 «Про
зупинення діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1» призводить до того,
що позивач не має можливості
виконувати покладені нього Законом
України від 14.05.1992 р. №2346-ХII обов`язки як
керуючого санацією ПАТ «Азовські
мастила і олива», так і ліквідатора ДП
«Придніпровський завод кольорових
мастил». Відтак, зазначене на думку
позивача, може призвести до таких
незворотних наслідків, які програли
справи у судах і неможливість
реалізувати права підприємства як
стягувача у виконавчому провадженні;
втрата можливості вжиття заходів для
пошуку майна боржників, яке
знаходиться у інших осіб та
витребування його, накопичення
поточних зобов`язань ПАТ «Азовські
мастила і оливи», у тому числі і по
заробітній платі, втрата активів
боржників і т.і.

Тобто, позивачем з посиланням на
загальновідомі норми чинного
законодавства України в тексті
адміністративного позову була
зазначена загальновідома інформація
щодо широкого спектру обов`язків
керуючого санацією та повноважень
ліквідатора підприємства.

Щодо зазначеною позивачем
неможливості відновлення свого
порушеного права внаслідок
додаткового звернення до суду з
декількома адміністративними
позовами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
дій чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб. Кожен має право будь-якими не
забороненими законами засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.
Зазначене Конституцією право на
судовий захист належить до
невідчужуваних. Кожен під час розгляду
будь-якої справи має право на
правосуддя, яке відповідало б вимогам
справедливості. Зазначена норма
зобов`язує суди приймати заяви до
розгляду навіть у випадку відсутності
в законі спеціального положення про
судовий захист.

Відповідно до ст.64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть обмежені, крім
випадків, передбачених Конституцією
України. А відтак - відмова у прийнятті
позовних та інших заяв, скарг,
оформлених відповідно до чинного
законодавства, є порушенням права на
судовий захист, яке згідно зі статтею 64
Конституції України не може бути
обмежене.

Відповідно до ст.ст. 6,13 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Відповідно до статті 13 зазначеної
Конвенції кожен, чиї права та свободи,
визнані в цій Конвенції, було порушено,
має також право на ефективний засіб
юридичного захисту в національному
органі, навіть якщо таке порушення
було вчинене особами, які здійснювали
свої офіційні повноваження.

При цьому будь-яких конкретних
обставин щодо порушення права позивача
на звернення до суду всупереч ст.55
Конституції України, ст.ст.6,13
Європейської Конвенції з прав людини
позивачем в заявленому клопотання
наведено не було.

Однак, позивачем не надано суду будь
-яких доказів наявності такої
очевидної небезпеки правам, свободам
та інтересам позивача, неможливості чи
ускладнення їх захисту без вжиття
заходів забезпечення позову.

При цьому, відповідно до п. 17 а.2
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 2 від
06.03.2008 р. "Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ", в ухвалі про
забезпечення позову суд повинен
навести мотиви, з яких він дійшов
висновку про існування очевидної
небезпеки заподіяння шкоди правам,
свободам та інтересам позивача до
ухвалення рішення по адміністративній
справі, або захист цих прав, свобод та
інтересів стане неможливим без вжиття
таких заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, а також вказати ознаки, які
свідчать про очевидність
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Виходячи із змісту фактично заявленого
клопотання та позовної заяви ОСОБА_1,
суд вважає заявлене клопотання
необґрунтованим, оскільки зазначене
клопотання містить наявність посилань
на загальні вимоги ст.117 КАС України, та
є складеним без наведення конкретних
обставин, що свідчать про існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення по
адміністративній справі, або що захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, позивачем не доведено
наявності у даній адміністративній
справі хоча б однієї з вичерпного
переліку підстав, передбачених
Кодексом адміністративного
судочинства України, для постановлення
судом ухвали про забезпечення позову.

З огляду на зазначене вище, суд
приходить до висновку, що відсутні
передбачені ч.1 ст.117 КАС України
обставини для вжиття заходів
забезпечення позову, тому заявлене
клопотання є таким, що не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.117,118 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1
про забезпечення адміністративного
позову шляхом зупинення дії наказу
Міністерства юстиції України від 26.09.2014
р №1594/5 «Про зупинення діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1» до
ухвалення рішення в адміністративній
справі та набрання ним законної сили -
відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Є.О.
Жукова