Справа № 806/4144/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"18" грудня 2014 р.
Справа № 806/4144/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю представників позивача:
Федорчука С.П., Діденка В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"30" жовтня 2014 р. у справі за позовом
Коростишівської районної державної
лікарні ветеринарної медицини до
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області про визнання
протиправними та скасування пунктів
1,3,4,5,6 вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2014
року задоволено позов Коростишівської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини.

Скасовано пункти 1, 3, 4, 5, 6 вимоги від
04.08.2014 року № 64-17/766 Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області. Вирішено питання про
відшкодування на користь
Коростишівської районної державної
лікарні ветеринарної медицини з
Державного бюджету України, понесені
судові витрати в розмірі 73 грн. 08 коп.

В апеляційній скарзі Державна
фінансова інспекція в Житомирській
області, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову - про відмову в задоволенні позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
висновки суду першої інстанції не
узгоджуються з обставинами, які
встановлено під час перевірки, та
суперечать практиці Верховного Суду
України.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Коростишівської районної державної
лікарні ветеринарної медицини, за
період з 01.01.2011 року по 01.03.2014 року,
уповноваженими особами Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області складено акт ревізії від
07.07.2014 року №64-09/147.

04 серпня 2014 року заступником
начальника Житомирської міжрайонної
державної фінансової інспекції О.А.
Малашевським направлено начальнику
Коростишівської районної державної
лікарні ветеринарної медицини
Федорчуку С.П. лист-вимогу № 64-17/766 про
усунення виявлених на підприємстві
порушень законодавства з фінансових
питань.

З метою повного усунення виявлених
порушень та попередження їх виникнення
в подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" фінансова інспекція вимагала
у позивача, зокрема:

- у пункті 1 вимоги - відобразити в
обліку дебіторську заборгованість
перед державним бюджетом та
перерахувати отриману переплату до
державного бюджету в сумі 1575,42 грн.;

- у пункті 3 вимоги - відобразити
дебіторську заборгованість по
розрахунках з суб'єктами
господарювання, якім надані послуги з
взяття крові з вени на дослідження в
сумі 163025,92 грн.;

стягнути з суб'єктів господарювання
кошти за надані послуги з взяття крові
з вени на дослідження в сумі 163025,92 грн.;

в іншому випадку стягнути з осіб,
винних у безкоштовному наданні послуг
з взяття крові з вени на дослідження на
суму 163025,92 грн., шкоду в порядку та
розмірах встановлених статтями 130-136
КЗпП України;

- у пункті 4 вимоги - відобразити
дебіторську заборгованість по
розрахунках з суб'єктами
господарювання, якім надані платні
послуги Коростишівською РДЛВМ в сумі
4760,74 грн.;

стягнути з суб'єктів господарювання,
якім надані платні послуги
Коростишівською РДЛВМ кошти в сумі 4760,74
грн.;

в іншому випадку стягнути з осіб,
винних у наданні послуг по заниженій
вартості на суму 4760,74 грн., шкоду у
порядку та розмірах встановлених
статтями 130-136 КЗпП України;

- у пункті 5 вимоги - відобразити
дебіторську заборгованість по
розрахунках з загальним фондом
державного бюджету України в сумі 15378,02
грн.;

провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки з фондом державного
бюджету щодо не перерахування коштів
за надані адміністративні послуги до
державного бюджету в сумі 15378,02 грн.;

в іншому випадку стягнути з осіб,
винних у не перерахуванні коштів за
надані адміністративні послуги до
державного бюджету в розмірі 15378,02 грн.,
шкоду у порядку та розмірах
встановлених статтями 130-136 КЗпП
України;

- у пункті 6 вимоги - відобразити
дебіторську заборгованість по
розрахунках з суб'єктами
господарювання за надані платні
послуги, які проводилися шляхом
бартерних операцій (передачі майна) в
сумі 5554,20 грн.;

стягнути з ПП "Нива", СТОВ "Вікторія
Полісся", ТОВ "Торчинське", СФГ
"Пріоритет" в сумі 5554,20 грн., шкоду у
порядку та розмірах встановлених
статтями 130-136 КЗпП України;

в іншому випадку стягнути з осіб,
винних у проведенні бартерних операцій
з ПП "Нива", СТОВ "Вікторія Полісся", ТОВ
"Торчинське", СФГ "Пріоритет" в сумі 5554,20
грн, шкоду у порядку та розмірах
встановлених статтями 130-136 КЗпП
України.

Суд першої інстанції перевіряючи
правомірність винесення відповідачем
зазначених вимог на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
дійшов висновків, що їх винесено
протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", головним завданням органу
державного фінансового контролю є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у підконтрольних об'єктах.

За змістом п.п. 1, 4, 7, 10 ч. 1 ст. 10 Закону,
органам державного фінансового
контролю надається право перевіряти в
ході державного фінансового контролю
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей; вимагати від
керівників підконтрольних установ
проведення інвентаризацій основних
фондів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів і розрахунків;
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Відповідно до положень пп. 4 п. 4
Положення про Державну фінансову
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 23.04.2011 №
499/2011, органи Держфінінспекції
відповідно до покладених на неї
завдань звертаються до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням державних коштів та, у
разі виявлення порушень законодавства,
пред'являти обов'язкові до виконання
вимоги щодо усунення таких
правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для винесення пункту 1 вимоги
стало те, що до Державного бюджету в 1
півріччі 2010 року не перераховано
утримані із заробітної плати
працівників кошти, як відшкодування
виявлених попередньою перевіркою
зайво нарахованої та виплаченої за 2009
рік матеріальної допомоги на загальну
суму 1155,00 грн. та скоригованої суми
нарахувань на заробітну плату до
державних цільових фондів в сумі 420,42
грн. (акт перевірки від 10.08.2010 року).

У відповідності до п. 46 цього Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами, що був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 № 550, якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування. Згідно з п. 49
Порядку у разі коли діями чи
бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши під час перевірки
10.08.2010 року, що державному підприємству
чи установі задано шкоду, орган
фінансової інспекції повинен був
висувати перед керівником об'єкта
контролю та органом його управління
вимоги щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб, або самостійно
звернутись до суду з таким позовом.

Проте, доказів на підтвердження того,
що відповідачем вживалися заходи щодо
виконання попередньої вимоги не
надано. Так само, не надано доказів на
підтвердження того, що фінансова
інспекція зверталася з відповідним
позовом з даного питання про стягнення
відповідних коштів. Отже, направлення
вимоги з приводу порушень, які
встановлено перевіркою від 10.08.2010 року
не відповідає приписам Порядку, а тому
підлягає скасуванню.

За результатами перевірки фінансовим
органом виставлено пункт 3 вимоги, який
зобов»язував лікарню відобразити
дебіторську заборгованість по
розрахунках з суб'єктами
господарювання, яким надані послуги з
взяття крові з вени на дослідження в
сумі 163025,92 грн.

Підставою для зазначеної вимоги стало
те, що Коростишівською РДЛВМ протягом
2011-2013 років надавалися послуги з
відбору крові з вен великої рогатої
худоби для проведення лабораторних
досліджень, оплата за надання яких не
проводилася, що суперечить постанові
Кабінету Міністрів України від 4
листопада 2009 р. №1167.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком, оскільки даною постановою
затверджено Порядок формування
тарифів на ветеринарні послуги, що
надаються державними установами
ветеринарної медицини, і лише включає
до переліку таких можливих послуг
проведення забору для діагностичних
досліджень у необхідних випадках.

Стаття 98 Закону України "Про
ветеринарну медицину" визначено
порядок фінансування
протиепізоотичних заходів та
забезпечення виконання
загальнодержавних довгострокових
програм з питань ветеринарної
медицини.

За змістом даної статті, заходи щодо
профілактики, локалізації, за
необхідності - ліквідації хвороб
тварин, лабораторно-діагностичні та
регулярні радіологічні дослідження
товарів, матеріально-технічне
забезпечення спеціалізованим
обладнанням і транспортом, створення
необхідного резерву біологічних,
лікувальних та дезінфекуючих
препаратів і засобів, відшкодування
витрат на транспортування та
зберігання ветеринарних препаратів,
інші ветеринарно-санітарні заходи,
визначені Кабінетом Міністрів
України, та забезпечення виконання
загальнодержавних довгострокових
програм з питань ветеринарної
медицини, у тому числі
загальнодержавної програми здійснення
моніторингу залишкових кількостей
ветеринарних препаратів та
забруднюючих речовин у тваринах,
продуктах тваринного походження і
кормах, здійснюються за рахунок
коштів Державного бюджету України,
місцевих бюджетів та інших джерел, не
заборонених законом.

Частиною 3 статті 99 Закону України "Про
ветеринарну медицину" передбачено, що
оплата послуг спеціалістів
ветеринарної медицини, які провадять
ветеринарну практику, за виконання
обов'язкових або необхідних
протиепізоотичних заходів згідно з
переліком та у розмірах, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України та
інших джерел, не заборонених законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про
ветеринарну медицину"
протиепізоотичні заходи
-організаційно-господарська та
спеціальна ветеринарно-санітарна
діяльність, у тому числі
профілактична і діагностична,
спрямована на запобігання заразним
хворобам тварин, їх виявлення та
ліквідацію.

В свою чергу, порядок використання
коштів державного бюджету для
здійснення відповідних
протиепізоотичних заходів встановлено
постановою Кабінету Міністрів України
№413 від 23.04.2008 року "Про затвердження
Порядку використання коштів
передбачених у державному бюджеті для
здійснення протиепізоотичних заходів
та переліку послуг спеціалістів
ветеринарної медицини, які провадять
ветеринарну практику за здійснення
обов'язкових або необхідних
протиепізоотичних заходів та розмірів
їх оплати".

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку
за бюджетні кошти здійснюються
лабораторно-діагностичні дослідження
при інфекційних та паразитарних
хворобах тварин за переліком згідно з
додатком 2, згідно якого, до таких
інфекційних і паразитарних хвороб
тварин, лабораторно-діагностичні
дослідження по яким проводяться за
рахунок коштів державного бюджету ,
віднесено "лейкоз", "бруцельоз",
"лептоспіроз".

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на підтвердження того, що
забір крові проводився у зв"язку з
протиепізоотичними заходами, які
проводились централізовано, надані
відповідні Плани протиепізоотичних
заходів на 2011-2014 роки, які
затверджувалися Головним управлінням
ветеринарної медицини в Житомирській
області. Про виконання даних планів
свідчать відповідні звіти, інформація
по лейкозу ВРХ у сільських
господарських Коростишівського району
за даний період .

Посилання Державної фінансової
інспекції у Житомирській області на те,
що послуги із забору крові для
діагностичних досліджень та
діагностичні дослідження є
відокремленими ветеринарними
послугами є безпідставними, оскільки
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №413 від 23.04.2008 року
зазначені діагностичні дослідження
(додаток №2 постанови) взагалі не є
послугами, а є складовою частиною
протиепізоотичних заходів з метою
профілактики інфекційних хвороб, які
проводяться безкоштовно.

З огляду на викладене, пункт 3 вимоги у
частині обов"язку відобразити
дебіторську заборгованість по
розрахунках з суб'єктами
господарювання, яким надані послуги з
взяття крові з вени на дослідження в
сумі 163025,92 грн., є безпідставним.

Згідно пункту 4 вимоги Державна
фінансова інспекція посилається на те,
що позивачем не проводилася
індексація вартості платних послуг
відповідно до п.17 Порядку формування
тарифів на ветеринарні послуги, що
надаються державними установами
ветеринарної медицини та п.2 Механізму
формування тарифів за ветеринарні
роботи та послуги, а тому позивач
повинен відобразити дебіторську
заборгованість по розрахунках з
суб'єктами господарювання, яким надані
платні послуги Коростишівською РДЛВМ в
сумі 4760,74 грн.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком, виходячи з
наступного.

Відповідно до Механізму формування
тарифів за ветеринарні роботи і
послуги, затвердженого наказом
сільського господарства і
продовольства України від 19 лютого 1996
р. № 51, складовими таких тарифів є
заробітна плата та нарахування на неї.
При цьому, прямо зазначено, що при
індексації заробітної плати вартість
збільшується на відповідний індекс.

Аналогічно зазначено в п.17 Порядку
формування тарифів на ветеринарні
послуги, що надаються державними
установами ветеринарної медицини,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 4 листопада 2009 р.
№ 1167.

При розгляді справи представник
позивача визнав той факт, що індексація
вартості платних послуг не
проводилася, однак, позивачем
заперечується сума, визначена
відповідачем - 4 760,74 грн., яка не
підтверджена об"єктивними
розрахунками, оскільки згідно реєстру
за період із 01.01.2012 року по 01.03.2012 року,
який підписано представником
фінансового відділу та головним
бухгалтером районної державної
лікарні, встановлено збільшення
надходження коштів на суму 5 197,88 грн.,
при цьому надані послуги та їх
утримувачі були незмінні. Отже,
Коростишівською РДЛВМ за період з
01.01.2011 року по 01.03.2013 року було збільшено
надходження коштів в цілому на плюсове
сальдо у 437,14 грн. (5197,88-4760,74).

Підставою для винесення пункту 5 вимоги
стало те, що внаслідок порушення
позивачем вимог п. 2 ст.57 Бюджетного
кодексу України від 08.07.2010 № 2456-УІ не
перераховано Коростишівською РДЛВМ до
загального фонду державного бюджету на
кінець 2011 року залишку коштів
спеціального фонду, які отримано
протягом 2011 року як плата за надання
адміністративних послуг, що призвело
до недоотримання загальним фондом
Державного бюджету України в 2012 році
фінансових ресурсів в сумі 15378,02
гривень.

У зв'язку з чим фінансовим органом
вимагалося відобразити дебіторську
заборгованість по розрахунках з
загальним фондом Державного бюджету
України в сумі 15378,02 грн., провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки з загальним фондом
державного бюджету щодо не
перерахування коштів за надані
адміністративні послуги до державного
бюджету України в сумі 15378,02 грн.

Як убачається з матеріалів справи
кошти, отримані Коростишівською РДЛВМ
від надання адміністративних послуг
протягом 2011 року в загальній сумі 71397,63
грн. до загального державного бюджету
не перераховувалися та частково були
використані протягом року на власні
потреби. Залишок коштів від
надання, протягом 2011 року,
адміністративних послуг станом на
01.01.2012р. становив 25787,84 грн., які
Коростишівською РДЛВМ протягом 2012 року
використано на власні потреби.

Посилання відповідача на порушення
позивачем вимог п. 2 ст. 57 Бюджетного
кодексу України суд не можна взяти до
уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Бюджетного
кодексу України бюджет може складатися
із загального та спеціального фондів.

Складовими частинами загального фонду
бюджету (ч.2 ст.13) є: всі доходи бюджету,
крім тих, що призначені для зарахування
до спеціального фонду бюджету; всі
видатки бюджету, що здійснюються за
рахунок надходжень загального фонду
бюджету; кредитування бюджету
(повернення кредитів до бюджету без
визначення цільового спрямування та
надання кредитів з бюджету, що
здійснюється за рахунок надходжень
загального фонду бюджету);
фінансування загального фонду бюджету.

За змістом ч.3 ст.13 Бюджетного кодексу
України складовими частинами
спеціального фонду є: доходи бюджету
(включаючи власні надходження
бюджетних установ), які мають цільове
спрямування; видатки бюджету, що
здійснюються за рахунок конкретно
визначених надходжень спеціального
фонду бюджету (у тому числі власних
надходжень бюджетних установ);
кредитування бюджету (повернення
кредитів до бюджету з визначенням
цільового і спрямування та надання
кредитів з бюджету, що здійснюється за
рахунок конкретно визначених
надходжень спеціального фонду
бюджету); фінансування спеціального
фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ
отримуються додатково до коштів
загального фонду бюджету і включаються
до спеціального фонду бюджету. Власні
надходження бюджетних установ
поділяються на такі групи: перша група -
надходження від плати за послуги, що
надаються бюджетними установами
згідно із законодавством; друга група -
інші джерела власних надходжень
бюджетних установ.

Так, позивачем не заперечується, що
протягом 2011 року ним було надано
послуги суб'єктам господарювання на
суму 71397,63 грн. (в т.ч. 15378,02 гривень. ) та
відповідно до ч.3 ст.13 Бюджетного
кодексу України зараховано їх до
спеціального фонду Коростишівської
РДЛВМ, після чого використано
відповідно до напрямків, затверджених
у кошторисі.

Відповідно до статті 29 Бюджетного
кодексу України склад доходів
спеціального фонду Державного бюджету
України визначається законом про
Державний бюджет України.

Статтею 4 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" визначено, що
джерелом формування спеціального
фонду Державного бюджету України у
частині доходів є в тому числі, плата за
адміністративні послуги, яка
спрямовується (стаття 14) на видатки
головних розпорядників коштів
державного бюджету, пов'язані з
наданням адміністративних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що
Коростишівською районною державною
лікарнею ветеринарної медицини було
складено кошторис на 2012 рік, який
затверджений 21.02.2012 року начальником
головного управління ветеринарної
медицини в Житомирській області
В.М.Яновичем, з урахуванням залишків
коштів попереднього року на суму 25787,84
грн. В 2012 році залишки коштів були
використані на видатки, пов'язані з
наданням адміністративних послуг:
погашення кредиторської
заборгованості за 2011 рік 10409,82 грн., що
відображено в акті на а.с. 17; на
заробітну плату спеціалістам які
надавали адміністративні послуги по
спеціальному рахунку в сумі 7363,57 грн.;
оплата за використаний природний газ в
приміщеннях для надання
адміністративних послуг 5999,73 грн.;
оплата за ветеринарні бланки для
надання адміністративних послуг 1628,00
грн.; оплата за використану
електроенергію в приміщеннях для
надання адміністративних послуг 386,72
грн.

Отже, використання залишку коштів
від надання протягом 2011 року

адміністративних послуг станом на
01.01.2012 в сумі 15378,02 грн., проведено
у відповідності до статті 29 Бюджетного
кодексу України, статей 4, 14 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та роз'яснення Міністерства
фінансів України, направленого листом
від 02.03.2011 року № 31-06040-03-24/5760.

Окрім того, Бюджетним кодексом України
не передбачено механізм перерахування
коштів за рахунок власних надходжень
спеціального фонду до загального фонду
державного бюджету.

З огляду на встановлені обставини та
виходячи з зазначених правових норм, п.5
вимоги підлягає скасуванню.

Так само, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
скасування і пункт 6 вимоги.

Як убачається з матеріалів справи,
підставою для виставлення даної вимоги
стало те, що позивачем в порушення
вимог п. 1, 3, 7 ст. 13 та п. 1 ст. 29 Бюджетного
кодексу України, п. 14 ст. 4 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», п. 2 «Переліку груп власних
надходжень бюджетних установ, вимог
щодо їх утворення та напрямків
використання», затвердженого
постановою КМУ від 17.05.2002 № 659 (в період
чинності), не проводилися в повному
обсязі розрахунки за надання платних
адміністративних послуг ПП „Нива",
СТОВ «Вікторія Полісся", ТОВ
„Торчинське", СФГ „Пріорітет" шляхом
перерахування коштів, а
застосовувалися не грошові розрахунки
шляхом зменшення дебіторської
заборгованості, що призвело, на думку
фінансового органу до недоотримання
Коростишівською РДЛВМ фінансових
ресурсів в загальній сумі 5554,20 гривень.

У зв'язку з чим відповідач просив
відобразити дебіторську
заборгованість по розрахунках з
суб'єктами господарювання за надані
платні послуги, які проводилися шляхом
бартерних операцій (передача майна) в
сумі 5554,20 грн.

Надаючи правову оцінку зазначеним
обставинам суд виходить з наступного.

Так, відповідно до Порядку
обслуговування державного бюджету за
видатками та операціями з надання та
повернення кредитів, наданих за
рахунок коштів державного бюджету,
затверджений наказом Державного
казначейства України від 25.05.2004 № 89,
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 10.06.2004 за № 716/9315 (зі змінами) та
Порядку обслуговування державного
бюджету за видатками та операціями з
надання та повернення кредитів,
наданих за рахунок коштів державного
бюджету, затверджений наказом
Міністерства Фінансів України 30.09.2011 №
1223, зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 5 грудня 2011 р. за № 1401
(п.12.16.), у разі проведення операцій
розпорядниками бюджетних коштів в
натуральній формі, зазначені
операції проводяться в межах планових
показників та відображаються в
бухгалтерському обліку виконання
державного бюджету. Розпорядники
бюджетних коштів не пізніше останнього
робочого дня місяця складають та
подають до органів Казначейства
довідку про надходження у натуральній
формі., що наведена в додатку 51. У разі
проведення операцій розпорядниками в
натуральній формі, зазначені операції
проводяться в межах планових
показників та відображаються в
бухгалтерському обліку виконання
державного бюджету.

Розпорядники до закінчення звітного
періоду не пізніше останнього робочого
дня місяця складають та подають до
органів Державного казначейства
довідку про надходження у натуральній
формі.

Відповідальність за законність та
достовірність проведених операцій у
натуральній формі несуть розпорядники
бюджетних коштів. Така ж норма
передбачена п. 11.16. Порядку
казначейського обслуговування
державного бюджету за витратами,
затвердженого наказом Міністерства
Фінансів України 24.12.2012 № 1407,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 січня 2013 р. за N 130/22662.

Відповідно до приписів зазначених
правових норм, Коростишівською РДЛВМ
надано довідки про надходження в
натуральній формі в 2011 році у березні
на суму 622,75грн. та 495,85 грн., у квітні
-1025,00 грн., у вересні - 900,00 грн., у жовтні -
900,00 грн., у листопаді - 1034,60 грн. у грудні
- 576,00 грн. Згідно яких УДК в
Коростишівському районі, проведено
надходження коштів до спеціального
фонду Коростишівської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини на загальну суму 5554,20 грн., що
підтверджено банківськими виписками,
що надані позивачем та відповідно до п.
4 ст. 13 Бюджетного кодексу Україні, п. 14
ст. 4 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» та п. 2
«Переліку груп власних надходжень
бюджетних установ, вимог щодо їх
утворення та напрямків використання»,
затвердженого постановою КМУ від 17.05.2002
№ 659 (в період чинності) платні послуги
в загальній сумі 5554,20 грн. віднесено до
власних надходжень спеціального фонду
Коростишівської районної державної
лікарні ветеринарної медицини та
проведені в межах планових показників,
які відображено в бухгалтерському
обліку виконання державного бюджету.

З огляду на викладене, висновки
фінансової інспекції щодо порушення
Коростишівською районною державною
лікарнею ветеринарної медицини
положень п. 1, 3, 7 ст. 13 та п. 1 ст. 29
Бюджетного кодексу України, п. 14 ст. 4
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», п. 2 «Переліку груп
власних надходжень бюджетних установ,
вимог щодо їх утворення та
напрямків використання», є
безпідставними, оскільки
заборгованість по розрахунках з
суб»єктами господарювання відсутня.

Отже, вимоги фінансової інспекції,
викладені в пунктах 1,3,4,5,6 та які
стосуються контролю за використанням
коштів державного бюджету, є
безпідставними, оскільки обставини,
які стали підставою для направлення
вимоги в названих частинах спростовано
позивачем при розгляді справи.

Разом з тим, відповідно до пункту 6
Положення Держфінінспекція України
для виконання покладених на неї
завдань має право в установленому
порядку, зокрема, пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства; при
виявленні збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю, визначати їх розмір
згідно з методикою, затвердженою
Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону №
2939-ХІІ, згідно з якими державній
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Проте, всупереч зазначених норм,
відповідачем при направленні вимог,
поряд і з вимогами які спрямовані на
корегування роботи підконтрольної
організації та приведення її у
відповідність із вимогами
законодавства, виставлені вимоги про
стягнення збитків. Окрім того, такі
вимоги носять альтернативний
характер, а саме, фінансовий орган
посилався на те, що в разі не виконання
першої частини вимоги по відображенню
дебіторської заборгованості, позивач
повинен за змістом п.3 вимоги - стягнути
з суб'єктів господарювання кошти за
надані послуги з взяття крові з вени на
дослідження в сумі 163025,92 грн., а в іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
безкоштовному наданні послуг з взяття
крові з вени на дослідження на суму
163025,92 грн., шкоду в порядку та розмірах
встановлених статтями 130-136 КЗпП
України; за змістом п.4 вимоги - стягнути
з суб'єктів господарювання, якім надані
платні послуги Коростишівською РДЛВМ
кошти в сумі 4760,74 грн., а в іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
наданні послуг по заниженій вартості
на суму 4760,74 грн., шкоду у порядку та
розмірах встановлених статтями 130-136
КЗпП України; за змістом п.5 вимоги -
провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки з фондом державного
бюджету щодо не перерахування коштів
за надані адміністративні послуги до
державного бюджету в сумі 15378,02 грн., а в
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у не перерахуванні коштів за надані
адміністративні послуги до державного
бюджету в розмірі 15378,02 грн., шкоду у
порядку та розмірах встановлених
статтями 130-136 КЗпП України; за п.6
вимоги - стягнути з ПП "Нива", СТОВ
"Вікторія Полісся", ТОВ "Торчинське", СФГ
"Пріоритет" в сумі 5554,20 грн., шкоду у
порядку та розмірах встановлених
статтями 130-136 КЗпП України, а в іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
проведенні бартерних операцій з ПП
"Нива", СТОВ "Вікторія Полісся", ТОВ
"Торчинське", СФГ "Пріоритет" в сумі 5554,20
грн., шкоду у порядку та розмірах
встановлених статтями 130-136 КЗпП
України.

З огляду на вищезазначене та
враховуючи те, що невиконання вимоги
позивача є підставою для звернення до
адміністративного суду з позовом щодо
зобов'язання до її виконання, суд
приходить до висновку про неможливість
пред'являти позивачу альтернативну
вимогу, оскільки процесуальний закон
не передбачає можливість приймати
альтернативні судові рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "30" жовтня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "19" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Коростишівська районна
державна лікарня ветеринарної
медицини вул.
Горького,66,м.Коростишів,Житомирська
область,12504

3- відповідачу Державна фінансова
інспекція в Житомирській області м-н
С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

- ,