Справа № 826/1572/14
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року м. Київ
К/800/32135/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Калінін
О.С.,

за участю:

представника позивача - Марченко Н.М.,

представника відповідача - Української
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року

у справі №826/1572/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нобл Ресорсіз
Україна»

до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нобл Ресорсіз
Україна» (далі - позивач) звернулось до
суду з позовом до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників (далі - відповідач)
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 14 листопада
2013 року № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року позов задоволено
повністю. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Міжрегіонального
ГУ Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування ВП від 14 листопада 2013
року № . Присуджено з Державного
бюджету України за рахунок бюджетних
асигнувань за зобов'язаннями
Міжрегіонального ГУ Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування ВП
на користь ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна»
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487,20 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Міжрегіональне ГУ
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування ВП, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Нобл Ресорсіз Україна», посилаючись
на те, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій є законними та
обґрунтованими, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить залишити касаційну скаргу без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутніх у судовому
засіданні представників сторін,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Міжрегіональне ГУ Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування ВП
провело документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Нобл Ресорсіз
Україна» з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Крокус-Агро»,
ТОВ «Ватикан», ТОВ «Агро-Донбас», ТОВ
«Еліт-Клас-Груп», ПП
«Павлоград-Інвест-Агро», ПП
«Агротехсервіс НК», ТОВ Прем’єр Агро»,
ПП «Аллюр-2009», ТОВ «ТД
«Проминвестгрупп», ТОВ
«Транс-Трейд-Ком», ПП «Діалоджи», ПП
«Агроресурс-Південь» за період з 01
липня 2010 року по 01 липня 2011, за
результатами якої був складений акт
від 01 листопада 2013 року № 1317/40-50/35919521.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що відповідає підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, які полягали у тому, що
товариством до складу валових витрат
були включені витрати, які не
спричиняють реального настання
правових наслідків, в результаті чого
ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» були
завищені витрати за 2010 рік на суму
22090197,00 грн., що призвело до заниження
податку на прибуток за 2010 рік на суму
5522550,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна»
неправомірно включило до складу
валових витрат відповідного
податкового періоду вартість
придбаних у ТОВ «Крокус-Агро», ТОВ
«Ватикан», ТОВ «Агро-Донбас», ТОВ
«Еліт-Клас-Груп», ПП
«Павлоград-Інвест-Агро», ПП
«Агротехсервіс НК», ТОВ «Прем'єр Агро»,
ПП «Аллюр-2009», ТОВ «ТД
«Проминвестгрупп», ТОВ
«Транс-Трейд-Ком», ПП «Діалоджи», ПП
«Агроресурс-Південь»
товарно-матеріальних цінностей
(насіння соняшника, пшениці, кукурудзи),
оскільки: позивачем не була надані до
перевірки довіреності на осіб, які мали
право прийняти товарно-матеріальні
цінності від вказаних суб'єктів
господарювання, а також
рахунки-фактури; актами органів
державної податкової служби, на обліку
у яких перебувають ПП
«Агроресурс-Південь», ТОВ «Прем'єр
Агро», ТОВ «ТД «Проминвестгрупп», ПП
«Аллюр-2009», ТОВ «Еліт-Клас-Груп», ТОВ
«Агро-Донбас», ТОВ «Крокус-Агро»,
встановлено неможливість проведення
зустрічної звірки вказаних товариств з
питань взаємовідносин з ТОВ «Нобл
Ресорсіз Україна»; актами про
результати документальних невиїзних
перевірок ПП «Павлоград-Інвест-Агро»,
ТОВ «Ватикан», ПП «Агротехсервіс НК»
при взаємовідносинах з іншими
суб'єктами господарювання встановлено
відсутність доказів фактичного
відвантаження, транспортування та
отримання товару. Вказані обставини
слугували підставою для висновку
органу державної податкової служби про
те, що укладені між позивачем ТОВ
«Крокус-Агро», ТОВ «Ватикан», ТОВ
«Агро-Донбас», ТОВ «Еліт-Клас-Груп», ПП
«Павлоград-Інвест-Агро», ПП
«Агротехсервіс НК», ТОВ «Прем'єр Агро»,
ПП «Аллюр-2009», ТОВ «ТД
«Проминвестгрупп», ТОВ
«Транс-Трейд-Ком», ПП «Діалоджи», ПП
«Агроресурс-Південь» правочини
суперечить інтересам держави і
суспільства та не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними, а виписані
зазначеними контрагентами, первинні
бухгалтерські документи не можуть бути
прийняті до уваги як первинні
бухгалтерські документи в розумінні
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

14 листопада 2013 року Міжрегіональне ГУ
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування ВП на підставі
вказаного акту перевірки прийняло
податкове повідомлення-рішення №
, яким згідно з підпунктом 54.3.2
пункту 54.3 статті 54, пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України збільшила
ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на прибуток на 8283825,00 грн., у
тому числі: 5522550,00 грн. - за основним
платежем, 2761275,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач правомірно
включив до складу валових витрат
відповідного податкового періоду
вартість придбаних у ТОВ «Крокус-Агро»,
ТОВ «Ватикан», ТОВ «Агро-Донбас», ТОВ
«Еліт-Клас-Груп», ПП
«Павлоград-Інвест-Агро», ПП
«Агротехсервіс НК», ТОВ «Прем'єр Агро»,
ПП «Аллюр-2009», ТОВ «ТД
«Проминвестгрупп», ТОВ
«Транс-Трейд-Ком», ПП «Діалоджи», ПП
«Агроресурс-Південь»
товарно-матеріальних цінностей на
підставі належним чином оформлених
первинних бухгалтерських документів,
виданих належним чином
зареєстрованими юридичними особами, з
огляду на реальність господарських
операцій, а також зважаючи на те, що
товарно-матеріальні цінності
придбавались позивачем у вказаних
товариств з метою використання у
власній господарській діяльності, з
урахуванням того, що основним видом
діяльності, який здійснює позивач, є
оптова торгівля зерном, насінням та
кормами для тварин (51.21.0).

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у пункту 1.32
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), господарська
діяльність - це будь-яка діяльність
особи, направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою. Під
безпосередньою участю слід розуміти
зазначену діяльність особи через свої
постійні представництва, філіали,
відділення, інші відокремлені
підрозділи, а також через довірену
особу, агента або будь-яку іншу особу,
яка діє від імені та на користь першої
особи.

Відповідно до положень пункту 5.1 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Відповідно до абзацу 4 підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

За приписами пункту 5.11 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) установлення
додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Виходячи з аналізу наведених положень
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) підставою для
формування валових витрат є наявність
у платника податку - покупця
відповідних розрахункових та
платіжних документів на підтвердження
здійснення поставки товарів (робіт,
послуг).

Тобто, Закон України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) пов'язує
виникнення у платника податків права
на включення до складу валових витрат
вартості придбаних товарів (робіт,
послуг) із фактичним виконанням робіт
(послуг) чи поставкою товарів.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, у 2010 році позивач
на підставі договорів поставки (т.2 арк.
справи 148-228) придбавав ТОВ
«Крокус-Агро», ТОВ «Ватикан», ТОВ
«Агро-Донбас», ТОВ «Еліт-Клас-Груп», ПП
«Павлоград-Інвест-Агро», ПП
«Агротехсервіс НК», ТОВ «Прем'єр Агро»,
ПП «Аллюр-2009», ТОВ «ТД
«Проминвестгрупп», ТОВ
«Транс-Трейд-Ком», ПП «Діалоджи», ПП
«Агроресурс-Південь»
товарно-матеріальні цінності (насіння
соняшника, пшениці, кукурудзи) у межах
господарської діяльності, витрати на
оплату вартості яких позивачем було
віднесено до складу валових витрат, що
підтверджено належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами, зокрема:
податковими накладними, видатковими
накладними, платіжними дорученнями,
виписками банку (т.1 арк. справи 150-250, т.2
арк. справи 1-66). Транспортування
товарно-матеріальних цінностей від
постачальників до позивача
підтверджується товарно-транспортними
накладними (т.2 арк. справи 89-147).

Судами попередніх інстанцій також було
встановлено, що придбані у вказаних
вище суб'єктів господарювання
товарно-матеріальні цінності
зберігалися у зерносховищах
відповідно до договорів складського
зберігання зерна, укладених між
позивачем та ТОВ «Аякс» з ТОВ
«Красиоріченське», ВАТ «Явкинський
елеватор», ТОВ «Огороднє», ТОВ
«Троїцьке-Агро», ТОВ «Заплазське
хлібоприймальне підприємство», ДП ДАК
«Хліб України», ВАТ «Розівський
елеватор», що підтверджується наявними
в матеріалах справи копіями
відповідних договорів, специфікацій до
додаткових угод до вказаних договорів
(т.3 арк. справи 83-171), а також виписаними
на їх підставі складськими квитанціями
на зерно (т.2 арк. справи 67-88).

Крім іншого, судами першої та
апеляційної інстанцій було
встановлено, що на дату виконання
господарських операцій вказані у акті
перевірки суб'єкти господарювання були
належним чином зареєстрованими
юридичними особами, копії первинних
документів, наявні в матеріалах справи,
складені від імені зазначених
контрагентів позивача, не містять
дефектів форми або змісту, які
відповідно до норм чинного
законодавства, спричинили б втрату
юридичного статусу первинних
документів.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що позивач
правомірно сформував у 2010 році валові
витрати за господарськими операціями з
придбання у ТОВ «Крокус-Агро», ТОВ
«Ватикан», ТОВ «Агро-Донбас», ТОВ
«Еліт-Клас-Груп», ПП
«Павлоград-Інвест-Агро», ПП
«Агротехсервіс НК», ТОВ «Прем'єр Агро»,
ПП «Аллюр-2009», ТОВ «ТД
«Проминвестгрупп», ТОВ
«Транс-Трейд-Ком», ПП «Діалоджи», ПП
«Агроресурс-Південь»
товарно-матеріальних цінностей
(насіння соняшника, пшениці, кукурудзи),
з урахуванням того, що основним видом
діяльності, який здійснює позивач, є
оптова торгівля зерном, насінням та
кормами для тварин (51.21.0), а також
зважаючи на те, що товариство є
експортером сільськогосподарської
продукції та здійснює експорт
кукурудзи, насіння ріпаку, пшениці та
насіння соняшника, що знайшло своє
відображення на 3 аркуші акту
перевірки.

При цьому, суди попередніх інстанцій
правомірно відхилили, як безпідставні,
посилання податкового органу на акти
про неможливість проведення
зустрічної звірки №499/23-513/37170557 від 06
квітня 2011 року, № 724/23-300/36057161 від 01
червня 2011 року, № 1177/23-708/36562542 від 05
липня 2011 року, № 88/23/36448510 від 05 липня 2011
року, № 955/22-1/33863994 від 24 червня 2011 року,
№ 1406/23-313/33320155 від 06 липня 2011 року, №
114/23-2/37042219 від 17 червня 2011 року, оскільки
в силу положень пункту 4.4 розділу 4
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом ДПА України № 236 від 22 квітня 2011
року (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), акт
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання складається не за
результатами проведення зустрічної
звірки чи перевірки суб'єкта
господарювання, а у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, з огляду на що
зазначений акт може бути лише носієм
інформації щодо наявності фактів, які
унеможливлюють проведення зустрічної
звірки та не може містити інформацію
щодо фінансово - господарських
відносин суб'єктів господарювання.

Також, суди правомірно відхилили, як
безпідставні, посилання податкового
органу на акти № 298-23/2-35168745 від 24 травня
2011 року «Про результати документальної
невиїзної перевірки ПП
«Павлоград-Інвест-Агро» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ПП «Альт-екс-Юг» за
період з 01 жовтня 2010 року по 31 жовтня 2010
року», № 114/23-4/32816393 від 19 січня 2012 року
«Про результати документальної
невиїзної перевірки ТОВ «Ватикан» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України по
фінансово-господарським відносинам з
ПП «Укрграндбуд» за березень 2010 року,
ТОВ «Юг-Агрокомплекс» за жовтень 2010
року», № 233/232/35323535 від 25 червня 2011 року
«Про результати позапланової
невиїзної перевірки ПП «Агротехсервіс
НК» з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на прибуток та податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ПП «Ріст» за період з 01 липня 2010 року по
31 серпня 2010 року», оскільки зі змісту
зазначених актів вбачається, що при їх
складенні не здійснювалось
дослідження фінансового -
господарських відносин між позивачем
та ПП «Павлоград-Інвест-Агро», ТОВ
«Ватикан», ПП «Агротехсервіс НК».

Крім іншого, суди попередніх інстанцій
правомірно виходили з того, що факт
відсутності довіреностей на осіб, які
мали право приймати
товарно-матеріальні цінності, та
рахунків-фактур зумовлюється тим, що
відповідна довіреність після
підписання документів підлягала
передачі контрагенту позивача, а сам
факт відсутності рахунків-фактур, за
наявності платіжних доручень, які
підтверджують здійснення оплати за
поставлений товар та мають посилання
на реквізити рахунків-фактур, не може
свідчити про факт відсутності
здійснення поставки товару.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
неправомірність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення та
наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга скарзі Міжрегіонального ГУ
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування ВП підлягає залишенню
без задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна