Справа № К/9991/32321/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/32321/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Громадської організації
«Територія успіху», Дитячої
екологічної громадської організації
«Флора», Міжнародної громадської
організації «Міжнародна Ліга захисту
прав громадян України» до Кабінету
Міністрів України про визнання
протиправною та скасування постанови,
за касаційною скаргою Кабінету
Міністрів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15 вересня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У січні, лютому та квітні 2010 року
відповідно, Громадська організація
«Територія успіху», Дитяча екологічна
громадська організація «Флора» та
Міжнародна громадська організація
«Міжнародна Ліга захисту прав громадян
України» (далі - міжнародна
організація) звернулись з позовом до
Кабінету Міністрів України (далі - КМУ)
про визнання протиправною та
скасування постанови КМУ від 26
листопада 2009 року № 1302 «Про додаткові
заходи щодо забезпечення участі
громадськості у формуванні та
реалізації державної політики» (далі -
Постанова КМУ № 1302; спірна постанова).

Судом першої інстанції вказані позови
об'єднанні в одне провадження.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначали, що спірна
постанова порушує законні права та
інтереси громадських організацій щодо
участі у формуванні Громадських рад
при Кабінеті Міністрів України, та
винесена з порушенням регламенту КМУ.
Тому посилаючись на вимоги статті 38
Конституції України, Законів України
«Про благодійництво та благодійні
організації» від 16 вересня 1997 року №
531/97-ВР (далі - Закон № 531/97-ВР), «Про
об'єднання громадян» від 16 червня 1992 №
2460-ХІІ (далі - Закон № 2460-ХІІ), Указу
Президента України від 31 липня 2004 року
№ 854/2004 «Про забезпечення умов для
більш широкої участі громадськості у
формуванні та реалізації державної
політики», а також Регламенту КМУ,
позивачі просили про задоволення
позовних вимог.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 вересня 2010 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 травня 2011 року, позов міжнародної
організації задоволено частково,
визнані незаконними абзац 3 та 4 пункту 6
Загальних положень Постанови КМУ № 1302,
в решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі КМУ, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та відмовити в
позові у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами встановлено, що відповідач є
міжнародною громадською організацією,
що об'єднує на засадах добровільності
громадян України, іноземців та осіб без
громадянства для реалізації основних
завдань, передбачених Статутом.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що абзаци 3 і
4 пункту 6 спірної постанови КМУ
порушують права саме міжнародної
організації, зокрема брати участь на
рівних умовах з іншими об'єднаннями
громадян в управлінні державними
справами та бути обраною до
Громадської ради при КМУ.

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
26 листопада 2009 року
КМУ з метою створення умов для участі
громадян і їх об'єднань в управління
державним справами, здійснення
громадського контролю за діяльністю
органів виконавчої влади прийняв
спірну Постанову № 1302.

Згідно пункту 1 цієї постанови
Громадська рада при Кабінеті Міністрів
України, міністерстві, іншому
центральному органі виконавчої влади,
Раді міністрів Автономної Республіки
Крим, обласній, Київській та
Севастопольській міській, районній,
районній у мм. Києві та Севастополі
державній адміністрації (далі -
громадська рада) є постійно діючим
колегіальним виборним
консультативно-дорадчим органом, що
діє з метою забезпечення участі
громадян і їх об'єднань в управлінні
державними справами, здійснення
громадського контролю за діяльністю
органів виконавчої влади, налагодження
ефективної взаємодії таких органів з
громадськістю, врахування громадської
думки під час формування та реалізації
державної політики.

При цьому, пункт 6 Постанови № 1302
визначає, що громадська рада при
районній, районній у мм. Києві та
Севастополі державній адміністрації,
до складу якої входить до семи осіб,
формується шляхом рейтингового
голосування за кандидатів під час
щорічних зборів представників не менше
ніж однієї четвертої від кількості
зареєстрованих у відповідному районі
громадських організацій.

Громадська рада при Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, обласній,
Київській та Севастопольській міській
державній адміністрації, до складу
якої входить до п'ятнадцяти осіб,
формується шляхом рейтингового
голосування за кандидатів під час
щорічних зборів представників не менше
ніж однієї четвертої від кількості
зареєстрованих у відповідному регіоні
громадських організацій.

Громадська рада при міністерстві,
іншому центральному органі виконавчої
влади, до складу якої входить до
п'ятнадцяти осіб, формується шляхом
рейтингового голосування за
кандидатів під час щорічних зборів не
менше ніж однієї четвертої від
кількості зареєстрованих
всеукраїнських громадських
організацій.

Громадська рада при Кабінеті Міністрів
України формується шляхом обрання по
одному представнику від Автономної
Республіки Крим, області, мм. Києва та
Севастополя за результатами
рейтингового голосування за
кандидатів під час щорічних зборів
представників не менше ніж однієї
четвертої від кількості
зареєстрованих у відповідному регіоні
громадських організацій, а також
п'ятнадцяти представників за
результатами рейтингового голосування
за кандидатів під час щорічних зборів
не менше ніж однієї четвертої від
кількості зареєстрованих
всеукраїнських громадських
організацій.

Строк повноважень членів громадської
ради - один рік.

Суди правильно встановили, що зміст
абзацу 3 та 4 пункту 6 спірної постанови
визначає порядок формування
Громадських рад при центральних та
вищому органах виконавчої влади, і
фактично стосується лише
всеукраїнських організацій, тобто на
інші об'єднання громадян не
розповсюджується.

При цьому, згідно вимог статті 9 Закону
№ 2460-ХІІ об'єднання громадян України
утворюються і діють з всеукраїнським,
місцевим та міжнародним статусом.

До всеукраїнських об'єднань громадян
належать об'єднання, діяльність яких
поширюється на територію всієї України
і які мають місцеві осередки у
більшості її областей.

До місцевих об'єднань належать
об'єднання, діяльність яких
поширюється на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці або регіону. Територія
діяльності самостійно визначається
об'єднанням громадян.

Громадська організація є міжнародною,
якщо її діяльність поширюється на
територію України і хоча б однієї іншої
держави.

Тобто, об'єднання громадян на
законодавчому рівні мають різні
статуси. Суди дійшли правильного
висновку, що різні статуси об'єднання
громадян не можуть впливати на право
брати участь в Громадській раді при
КМУ, визначене Постановою № 1302,
оскільки це фактично порушує мету, з
якою спірна постанова була прийнята.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди перевіряють чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія) тощо (частина 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Крім цього, таке обмеження у тексті
зазначених пунктів спірної постанови
порушує принцип рівності усіх
об'єднань громадян перед законом,
закладений в останньому абзаці статті
36 Конституції України.

Враховуючи зазначене, суди дійшли
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог, їх рішення
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального і
процесуального права. Доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів
України відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15 вересня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало