Справа № К/9991/38231/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/38231/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Свердловську Луганської області про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 травня 2011 року, -

встановив:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в місті Свердловську
Луганської області про перерахунок
пенсії.

Постановою Свердловського міського
суду Луганської області від 1 грудня 2010
року позов задоволено. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
місті Свердловську Луганської області
нарахувати та виплатити позивачеві
суму недоотриманої пенсії учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС 1 категорії і
інваліда ІІ групи внаслідок ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році за період з 1 січня 2006 року по 1
вересня 2010 року. Зобов'язано
відповідача призначати та обчислювати
з 16 вересня 2008 року розмір основної
пенсії ОСОБА_4 із розрахунку 8
мінімальних пенсій за віком, яка
встановлена у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, збільшеною в 3,5 рази у
відповідності до постанови Кабінету
Міністрів України «Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 27
грудня 2005 року № 1293 (далі - Постанова №
1293), а також додаткової пенсії в розмірі
75% від розміру мінімальної пенсії за
віком.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року постанову Свердловського
міського суду Луганської області від 1
грудня 2010 року скасовано. Позовні
вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного
фонду України в місті Свердловську
Луганської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити на його
користь суму недоотриманої пенсії
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії і
інваліда ІІ групи внаслідок ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році за період з 1 січня 2006 року по 13
квітня 2010 року; зобов'язання
відповідача призначити та обчислювати
з 16 вересня 2008 року по 13 квітня 2010 року
розмір основної пенсії із розрахунку 8
мінімальних пенсії за віком, яка
встановлена у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, збільшеною в 3,5 рази
відповідно до Постанови № 1293, а також
додаткової пенсії в розмірі 75% від
розміру мінімальної пенсії за віком -
залишено без розгляду. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Свердловську Луганської області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
на його користь суму недоотриманої
пенсії учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії і інваліда ІІ групи
внаслідок ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році за
період з 13 квітня 2010 року по 1 вересня 2010
року; зобов'язання відповідача
призначити та обчислювати з 13 квітня 2010
року розмір основної пенсії із
розрахунку 8 мінімальних пенсії за
віком, яка встановлена у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, збільшеною в
3,5 рази відповідно до Постанови № 1293, а
також додаткової пенсії в розмірі 75%
від розміру мінімальної пенсії за
віком - відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року та залишити в силі постанову
Свердловського міського суду
Луганської області від 1 грудня 2010 року.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 звернувся до суду з даним
позовом 13 жовтня 2010 року.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення в
суд з вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Положення частини 2 статті 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №
1058-ІV), частини 2 статті 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 5
листопада 1991 року № 1788-XII не підлягають
застосуванню до таких вимог, оскільки
зазначені приписи встановлюють строки
виплати нарахованих пенсій за минулий
час і не визначають строки призначення
та нарахування пенсій.

Також не застосовуються до таких вимог
правила позовної давності, встановлені
главою 19 Цивільного кодексу України.

Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
від 8 лютого 1995 року № 39/95-ВР не
встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 звернувся
до суду з даним позовом тільки 13 жовтня
2010 року, не надавши належних доказів
поважності причин пропущення
встановленого законом строку для
звернення до адміністративного суду,
то судом апеляційної інстанції
обґрунтовано застосовано наслідки
пропущення позивачем строку звернення
до адміністративного суду та залишено
без розгляду позовні вимоги ОСОБА_4 про
перерахунок пенсії до 13 квітня 2010 року.

Також апеляційний суд дійшов вірного
висновку про відмову ОСОБА_4 у
задоволенні іншої частини позовних
вимог.

Так, як встановлено судом, і це
підтверджується матеріалами справи,
позивач ОСОБА_4 має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, є інвалідом IІ
групи внаслідок захворювання, яке
пов'язане з виконанням службових
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, згідно
судового рішення з 1 жовтня 2008 року
отримує основну державну пенсію та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідності до статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі - Закон № 796-XII) у розмірах 8
мінімальних пенсій за віком та 75%
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону № 796-ХІІ
встановлено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Законами України «Про Державний бюджет
України» на відповідні роки
визначається розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Постановою № 1293 з метою здійснення
подальших заходів щодо диференціації
розмірів пенсій збільшено розмір
пенсії, призначеної відповідно до
статті 54 Закону № 796-ХІІ: у 3,5 раза -
пенсію по інвалідності учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей; у 2,5 раза - пенсію по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987-1990 роках, громадянам, евакуйованим
у 1986 році із зони відчуження, та пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей (пункт 1).

У підпункті 1 пункту 2 вказаної
Постанови установлено, що мінімальний
розмір пенсії, передбачений частиною 4
статті 54 Закону № 796-ХІІ, не може бути
нижчим: для інвалідів з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, I групи - 540 гривень, II групи
- 500 гривень, ІІІ групи - 467 гривень; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, I групи - 440
гривень, II групи - 400 гривень, III групи - 370
гривень.

Таким чином, статтею 54 Закону № 796-ХІІ
розмір пенсії визначається з показника
мінімальної пенсії за віком, в той час
як Постановою № 1293 мінімальний розмір
пенсії для цих же категорій осіб
визначається з інших критеріїв, які не
передбачені статтею 54 Закону № 796-ХІІ.

Статтею 46 Конституції України
закріплено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод, основи соціального захисту,
форми і види пенсійного забезпечення.

Таким чином, розмір основної пенсії по
інвалідності позивача встановлений
Законом № 796-ХІІ, ніякого підвищення,
крім внаслідок зміни розміру
мінімальної пенсії за віком, не
передбачено. Тому застосування
положень Постанови № 1293, в частині
визначення розміру пенсії, не
відповідає принципу верховенства
права та засадам пріоритетності
нормативно-правових актів.

Слід врахувати ту обставину, що
Постанова № 1293 набула чинності з 1
січня 2006 року, за своїм правовим
змістом щодо застосування має
одноразовий характер і нею передбачено
збільшення пенсії, призначеної з
дотриманням положень постанови
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» від 3 січня 2002 року
№ 1, і як встановлено судом, така у 2006
році вже була застосована для
перерахунку пенсії позивача.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність правових підстав для
здійснення позивачеві з 13 квітня 2010
року перерахунку пенсії та збільшення
її у 3,5 рази.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків
апеляційного суду і встановлених
обставин справи, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Свердловську Луганської області
про перерахунок пенсії - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.