Справа № 345/360/12, 2а/345/50/13
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
Справа №
3937/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Довгої О.І.

суддів
Ліщинського А.М., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради на постанову Калуського
міськрайонного суду від 05.02.2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Калуської міської ради про стягнення
та перерахунок соціальних виплат, -

В С Т А Н
О В И В :

22.01.2013 року позивач звернулась до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області в якому
просила зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити на її користь
разову щорічну допомогу на
оздоровлення за 2012 рік відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
05.02.2013 року позов задоволено частково.
Суд визнав дії відповідача щодо
невиплати позивачу щорічної допомоги
на оздоровлення, як інваліду 3-ї групи,
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у 2012 році - протиправними.

Крім того, суд зобов'язав відповідача
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, як інваліду 3-ї групи,
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2012 рік в розмірі 4-ох мінімальних
заробітних плат, встановленої Законом
України «Про державний бюджет» на
момент проведення виплати, із
врахуванням виплачених сум. В решті
вимог відмовлено.

Не погодившись із даним рішення,
апелянт Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківсьої області подав
апеляційну скаргу в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05.02.2013
року скасувати та прийняти нову якою
відмовити в позові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України
розгляд даної справи судом апеляційної
інстанції здійснюється в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії, інвалідом третьої
групи, що підтверджується відповідними
посвідченнями.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» інвалідам
третьої групи, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Згідно з пп. 11 п. 28 розділу II «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» текст ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було викладено в такій редакції:
«Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Зазначеною нормою були внесені зміни
до ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зокрема, в частині
встановлення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення.

Однак зазначене вище положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
визнанні неконституційними рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп/2008.

Ч. 2 ст. 152 Конституції України
передбачено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Тобто, з дня прийняття Конституційним
Судом України зазначеного рішення,
відновлено редакція ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка була чинною до внесення змін до неї
і в подальшому зміни до цієї статті не
вносились, тому, зокрема, інвалідам
третьої групи, які є постраждалими від
наслідків Чорнобильської катастрофи
першої категорії, щорічна допомога на
оздоровлення була встановлена в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат і дану суму відповідач
був зобов'язаний нарахувати та
виплатити позивачу.

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Із змісту ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», конкретні
розміри всіх видів доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розміри щорічних грошових
виплат на оздоровлення значно нижчі за
відповідні, передбачені ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
кратні розміри мінімальної заробітної
плати, і тому виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, до
спірних правовідносин суд застосував
нормативний акт вищою юридичної сили, а
саме Закон України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що виплата
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у 2012 році здійснена
відповідачем з порушенням норм
спеціального закону.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що
відповідач, виплачуючи у 2012 році
позивачу допомогу на оздоровлення,
неправомірно застосовував положення
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було тому,
відсутні підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160,197, 200, 205,206, 254 КАС
України, суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківсьої області залишити без
задоволення, а постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05.02.2013
року - залишити без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

На ухвалу суду апеляційної інстанції
може бути подано касаційну скаргу
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
О.І.Довга

Судді
І.І.Запотічний

А.М.Ліщинський