Справа № К/9991/67253/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/67253/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Білуги С.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Дубенської районної державної
адміністрації Рівненської області на
постанову Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 15 квітня
2011 року та постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2011 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до управління праці та
соціального захисту населення
Дубенської районної державної
адміністрації Рівненської області про
стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд
з вказаним адміністративним позовом у
якому зазначала, що відповідач в
порушення вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
сплатив щорічну допомогу на
оздоровлення у 2010 році в розмірі, що не
співвідносяться з мінімальною
заробітною платою, встановленою
законом України про Державний бюджет
на відповідний рік, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яку просила
стягнути.

Постановою Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 15 квітня
2011 року позов задоволено: визнано
протиправним рішення та дії щодо
відмови у перерахунку пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, щодо виплати разової щорічної
допомоги у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат; зобов'язано зробити
перерахунок компенсації та виплат та
провести виплату.

Постановою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2011 року рішення суду
першої інстанції змінено та викладено
резолютивну частину у іншій редакції:
визнати протиправними дії щодо відмови
в перерахунку та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення, передбаченої
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 рік. Зобов'язано
провести перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення,
передбаченої статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат із застосуванням відповідної
мінімальної заробітної плати згідно
Закону України «Про Державний бюджет
на 2010 рік», з урахуванням фактично
виплаченої допомоги.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати судові рішення та
ухвалити нове.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є інвалідом ІІ
групи та по-страждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
і на підставі статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на щорічну допомогу на оздоровлення,
яку у 2010 році сплачено в розмірі 120 грн..

Вирішуючи спір міськрайонний суд
виходив з того, що відмова у проведенні
перерахунку щорічної допомоги на
оздоровлення є протиправною.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
апеляційний суд виходив з того, що у
резолютивній частині судового рішення
не зазначено норму закону, статус
позивача та розмір щорічної допомоги
на оздоровлення, період за який
підлягає поновленню порушене право.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачені компенсації
(грошова допомога на оздоровлення) за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату
годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, розмір щорічної допомоги
на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІ
групи - 120 грн.

Проте такий розмір допомоги не
відповідав встановленому статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розміру щорічної допомоги.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, Кабінетом Міністрів України у 2010
році таке право використано не було, а
тому вказана норма не підлягала
застосуванню під час визначення
розміру виплат, передбачених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення у 2010 році застосуванню
підлягає стаття 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
постанова Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562, яка істотно
звужує обсяг встановлених законом
прав, а виплачений у січні 2011 року
розмір зазначеної допомоги за 2010 рік не
відповідає вимогам закону.

За таких підстав висновок судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності дій відповідача по
виплаті щорічної допомоги у 2010 році є
обґрунтованим.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
під-став для їх скасування та ухвалення
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Дубенської районної державної
адміністрації Рівненської області
залишити без задоволення, а постанову
Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 15 квітня 2011
року та постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Білуга
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/