Справа № 2а-8091/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Дочірнього
підприємства "Київське обласне дорожнє
управління" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства "Київське обласне дорожнє
управління" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
до Управління Пенсійного фонду України
в Тетіївському районі Київської
області про визнання протиправним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Дочірнє підприємство
"Київське обласне дорожнє управління"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України"
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Тетіївському районі Київської області
про визнання протиправним та
скасування рішення від 23 травня 2012 року
№ 271 про застосування штрафних санкцій
і нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Дочірнє підприємство
"Київське обласне дорожнє управління"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України"
звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, ДП
«Київське обласне дорожнє управління»
ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги Україна»
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Тетіївському районі Київської області.

Позивач є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
(страхувальником) та несе обов'язки з
нарахування, обчислення і сплати
єдиного внеску.

ДП «Київське обласне дорожнє
управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги Україна» має відокремлені
підрозділи, в тому числі Філію
«Тетіївське районне дорожнє
управління» ДП «Київське обласне
дорожнє управління» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги Україна».

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09 вересня 2011 року (справа №
44/258-б) порушено провадження у справі
про банкрутство ДП «Київське обласне
дорожнє управління» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги Україна», введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів боржника з моменту
порушення провадження у справі
відповідно до вимог статті 11 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

23 травня 2012 року Управлінням
Пенсійного фонду України у
Тетіївському районі Київської області
винесено рішення № 271, яким до Філії
«Тетіївське районне дорожнє
управління» ДП «Київське обласне
дорожнє управління» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги Україна»
застосовано штраф у розмірі 3 966, 19 грн.
та нараховано пеню у розмірі 211, 00 грн.
за несплату єдиного внеску з періодом
прострочення з 20 квітня 2012 року по 28
квітня 2012 року.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням про застосування штрафу та
вважаючи його протиправним, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI, платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом.

В силу ч. 11 ст. 9 вищевказаного Закону, у
разі несвоєчасної або не в повному
обсязі сплати єдиного внеску до
платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом, а
посадові особи, винні в порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», на суму
недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Згідно п. 2 ч. 11 ст. 25 вищевказаного
Закону, за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 14 травня
1992 року № 2343-ХІІ регулюються
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідації з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

Статтею 1 вищевказаного Закону
передбачено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Так, наведені положення регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання, і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій
по всіх видах заборгованості за
зобов'язаннями, строк виконання яких
настав після порушення справи про
банкрутство та введення мораторію,
припиняється лише з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

Як було вищезазначено, Ухвалою
Господарського суду міста Києва від 09
вересня 2011 року (справа № 44/258-б)
порушено провадження у справі про
банкрутство ДП «Київське обласне
дорожнє управління» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги Україна», введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів боржника з моменту
порушення провадження у справі
відповідно до вимог статті 11 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»; зупинено
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів, строк виконання яких настав
до введення мораторію); зупинено
заходи, спрямовані на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

В ухвалі зазначено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів не
поширюється на виплату заробітної
плати, аліментів, відшкодування шкоди,
заподіяної здоров'ю та життю громадян,
авторської винагороди, а також на
задоволення вимог кредиторів, що
виникли у зв'язку з зобов'язаннями
боржника в процедурах розпорядження
майном боржника та санації та діє на
весь час провадження справи про
банкрутство.

Колегія суддів зазначає, що з
порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання, а
тому дія мораторію поширюється лише на
задоволення вимог конкурсних
кредиторів.

Тобто, з приводу зобов'язань поточних
кредиторів, то за такими зобов'язаннями
нараховується неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
загальними правилами.

Оскільки мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після введення
мораторію, то і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Таким чином, нарахування санкцій,
застосування заходів забезпечення за
невиконання зазначених зобов'язань та
примусове стягнення на підставі
виконавчих документів коштів на
виконання таких грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів) є
правопорушенням, а тому застосування
до позивача штрафних санкцій є
правомірним.

З огляду на те, що строк виконання
зобов'язань зі сплати страхових
внесків настав у позивача після 09
вересня 2011 року, тобто після порушення
провадження у справі про банкрутство,
колегія суддів вважає, що дія мораторію
на виконання цих зобов'язань не
поширюється.

При цьому, нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій з усіх видів
заборгованості за зобов'язаннями,
строк виконання яких настав після
порушення справи про банкрутство та
введення мораторію, припиняється
згідно з частиною першою статті 23
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» лише з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Дана позиція узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 09 липня 2013 року у справі
№ 21-178а13.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що рішення відповідача від 23
травня 2012 року № 271 про застосування
штрафних санкцій і нарахування пені за
несплату або несвоєчасну сплату
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
винесено пенсійним органом правомірно.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог Дочірнього
підприємства "Київське обласне дорожнє
управління" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
та відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Київське обласне дорожнє
управління" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
- залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 липня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.