Справа № 804/16809/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 р. Справа № 804/16809/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Серьогіної О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Поліхім-Дніпро" до Київської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування рішення, визнання
протиправними та скасування карток
відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Поліхім-Дніпро"
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Київської
митниці Міністерства доходів і зборів
України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів Київської митниці
Міндоходів від 18.07.2014р. № 125110011/2014/010061/2
та від 21.07.2014р. № 125110011/2014/010062/2;

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Київської митниці Міндоходів №
125110011/2014/00019 та № 125110011/2014/00028.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
декларантом надані митниці всі
необхідні для підтвердження заявленої
митної вартості товару документи,
визначені ст. 53 Митного кодексу
України, в яких маються всі відомості
щодо ціни, що підлягає сплаті за цей
товар. Також позивач вказує, що
митницею не надано належних та
допустимих доказів того, що подані
позивачем основні та додаткові
документи не дозволяли митному органу
у належний спосіб перевірити числове
значення складових митної вартості
товарів та відомості щодо їх ціни.

Відповідачем подані заперечення на
адміністративний позов, в яких він
зазначає, що всі обставини справи
вказують на наявність встановлених
законом причин неможливості
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
імпортованих товарів. У зв'язку із
неможливістю застосування основного
методу визначення митної вартості
товарів відповідачем послідовно було
перейдено до наступного методу
визначення митної вартості. Просив
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20.10.2014р.
було відкрито провадження у справі та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні. Позивач
до суду не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином Також звернувся до суду
із клопотанням про розгляд справи без
його участі.

Частиною 6 ст.128 КАС України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

За даних обставин суд, керуючись
положеннями частини 6 ст. 128 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності сторін в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та доводи
позовної заяви, суд встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що між ТОВ
"Поліхім-Дніпро" (покупець) та ВАТ
"Стерлітамакський нафтохімічний завод"
(продавець) укладено
зовнішньоекономічний контракт №24-12-050
від 26.09.2012 року. Відповідно до
зазначеного контракту продавець
зобов'язується передати у власність
покупця товар - абсорбент освітлений
стабілізований в кількості та за
цінами, які зазначені в додатках до
договору.

16.12.2013 р. між ТОВ "Поліхім-Дніпро" та ВАТ
"Стерлітамакський нафтохімічний завод"
укладено Додаткову угоду №2 до
контракту №24-12-050 від 26.09.2012 року, якою
змінено п.1.1 умов визначеного контракту
в частині товару: абсорбент освітлений
стабілізований; фракція ізопентанова;
визначено, що поставка товару
здійснюється протягом 2012 р. - січня 2015
р.та встановлено банківські реквізити
сторін.

18.12.2013 р. між ТОВ "Поліхім-Дніпро" та ВАТ
"Стерлітамакський нафтохімічний завод"
укладено Додаткову угоду №3 до
контракту №24-12-050 від 26.09.2012 року, якою
змінено п.10.8 контракту, визначено, що
вантажевідправником за даним
договором є ВАТ "Синтез-Каучук", Росія
та ВАТ "Стерлітамакський нафтохімічний
завод", Росія.

Відповідно до Додатку №10 від 15.05.2014
року до контракту №24-12-050 від 26.09.2012 року
позивачем було придбано фракцію
ізопентанову у кількості 1200 т. за ціною
805,00 дол. США.

Вантажовідправником ВАТ
"Синтез-Каучук" відповідно до умов
визначеного контракту виписано інвойс
(рахунок) №1407СК1505/7 від 03.07.2014р. на
оплату товару у кількості 169,660 мт. за
ціною 805,00 дол. США. на загальну суму
платежу 1136576,30 дол. США.

Визначеним інвойсом передбачена умова
відвантаження, а саме 100% передплата до
вігрузки товару.

На виконання зазначеного контракту,
товар (згідно митних декларацій):
органічна речовина певного хімічного
складу ізопентан ациклічний насичений
вуглеводень: фракція ізопентанова
(являє собою ізопентан з домішками
супутніх вуглеводнів) - 169,660 т та 106,780 т,
вміст основної речовини (ізопентан), що
являє собою рідину зі специфічним
запахом, відповідає ТУ 0272-028-,
використовується в якості сировини для
виготовлення синтетичного каучука та
високооктанового компонента
автомобільного та авіаційного
бензинів, не є відходом виробництва, не
застосовується у ветеринарії;
виробник: ВАТ "Синтез-Каучук"; країна
виробництва: Росія, було ввезено на
митну територію України 18.07.2014р. і
21.07.2014р.

ТОВ "Поліхім-Дніпро" з метою проведення
митного оформлення даного товару
подано наступні вантажні митні
декларації (МД) №125110011/2014/012871 від 18.07.2014
року та №125110011/2014/012999 від 21.07.2014 року з
наступними товаросупровідними
документами: контрактом, додатковими
угодами до контракту від 20.03.2013 року №1,
від 16.12.2013 року №2, від 18.12.2013 року №3,
додатком до Контракту від 15.05.2014 року
№10, рахунком-фактурою,
рахунком-проформою від 15.05.2014 року
№1505002, банківськими платіжними
документами на оплату товару від 20.05.2014
№2426-063766, від 22.05.2014 №2632-063978 та від 05.06.2014
№3571-064958, комерційною пропозицією ВАТ
«Стерлітамакський нафтохімічний
завод» від 14.05.2014 року, висновком за
результатами дослідження експертного
підрозділу Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи, накладних ЦІМ/УМВС,
договорів про надання послуг митного
брокера від 18.06.2013 №БР-16/06, договорів
(контрактів) про перевезення від 10.04.2014
№65-ТЕ, сертифікатів про походження
товару форми СТ-1, сертифікатів якості,
копій експортних митних декларацій
країни відправлення.

В процесі консультацій з позивачем,
відповідачем запропоновано надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, а
саме:

- договір (контракт, угода) із третіми
особами, пов'язаний з договором про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У відповідь на прохання митного органу
надати додаткові документи на
підтвердження митної вартості товару,
ТОВ "Поліхім-Дніпро" надіслано
електронні повідомлення від 18.07.2014р. та
від 21.07.2014р. №21/07-1 про відсутність
можливості надати додаткові документи
у повному обсязі та зазначено прохання
винести рішення на підставі наявних
документів.

За розглядом наданих документів
Київською митницею Міндоходів
відмовлено у митному оформлені
(випуску) товарів та прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів від 18.07.2014р. №125110011/2014/010061/2 і
рішення про коригування митної
вартості товарів Київської митниці
Міністерства доходів і зборів України
від 21.07.2014 №125110011/2014/010062/2. Скориговано
вартість товару до 900 дол. США за тону із
застосуванням другого методу - за ціною
договору щодо ідентичних товарів (МД
№110010000/2014/20747 від 27.05.2014р.), з урахуванням
наявної цінової інформації у митному
органі щодо імпортованого товару.

Митниця обґрунтувала свої рішення тим,
що метод за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується тому, що у наданих до
митного оформлення документах для
підтвердження митної вартості
містяться розбіжності, декларант
відмовився від подання додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товарів та наявною
інформацією щодо ціни на товари;
використано метод за ціною договору
щодо ідентичних товарів.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України (далі- МК України) митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 МК України орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт), рахунок-фактура
(інвойс), банківські платіжні документи
(якщо рахунок сплачено); інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи;
копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню; якщо
здійснювалося страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

За правилами частини третьої цієї ж
статті у разі якщо зазначені документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Матеріали справи свідчать, що
первинною підставою для сумніву
відповідача щодо заявленої вартості
товару та, як наслідок, витребування
додаткових документів, слугувала та
обставина, що надані до митного
оформлення основні документи згідно з
ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не
містили всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару
імпортованого за митною декларацією.

Суд зазначає, що позивачем ані до
митного оформлення, а ні до суду не було
надано проформу-інвойс від 15.05.2014 №
Р1405002 яка зазначена в платіжному
дорученні у графі « 70: Призначення
платежу», де вказується документ, на
основі якого здійснюється платіж від
20.05.2014р. № 2426-063766.

Крім того, до митного оформлення
позивачем надано прайс-лист від 14.05.2014
р., який виписано стороною
зовнішньоекономічного контракту ВАТ
"Стерлітамакський нафтохімічний завод"
та заявлен позивачем як прейскурант
саме виробника товару. Однак, судом
встановлено, що виробником товару є ВАТ
"Сінтез-Каучук".

Надані позивачем вантажно-митні
декларації свідчать, що ним самостійно
зазначено відправника/експортера ВАТ
"Синтез-Каучук" та одержувача - ТОВ "КСТ
Груп Україна".

Проте, зовнішньоекономічним
контрактом від 26.09.2012р. № 24-12-050, який
укладено між ТОВ "Поліхім-Дніпро" та ВАТ
"Стерлітамакський нафтохімічний
завод", не зазначено виробника
імпортованого товару.

Отже вимога відповідача щодо надання
каталогів, специфікацій, прейскурантів
(прайс-листів) виробника товару є
аргументованою, з огляду на
відсутність даних документів,
складених саме виробником товару.

Також суд зазначає, що графа 33 рішення
про коригування митної вартості товару
від 18.07.2014р. №125110011/2014/010061/2 та рішення
про коригування митної вартості
товарів від 21.07.2014р. № 125110011/2014/010062/2
містить в собі посилання на МД №
110010000/2014/20747 від 27.05.2014р.

Судом встановлено, що відповідно до МД
№110010000/2014/20747 від 27.05.2014р. ТОВ
"Поліхім-Дніпро" задекларовано
вищенаведений товар виробництва ВАТ
"Синтез-Каучук", придбаного на умовах
контракту від 26.09.2012р. №24-12-050 за ціною 900
дол. США за одиницю.

Відповідно до ст. ст. 264, 265 Митного
кодексу України заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу.

Митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Суд зазначає, що кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Також суд зазначає, що при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів та прийнятті
рішень як джерело інформації
використовуються спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
електронно-автоматизованої
інформаційної системи ЄАІС Міндоходів.

Таким чином, наявність в інформаційній
системі ЄАІС Міндоходів інформації про
іншу митну вартість ідентичних або
аналогічних товарів може бути
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

ТОВ "Поліхім-Дніпро" не було
документально підтверджено заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги за заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи не підтвердження ТОВ
"Поліхім-Дніпро" відповідними доказами
визначення митної вартості товару, а
також не надання запитуваних митницею
документів, з урахуванням
встановленого факту попереднього
декларування ТОВ "Поліхім-Дніпро"
визначеного товару за ціною вищою ніж
визначено ним в митних деклараціях
№125110011/2014/012871 від 18.07.2014 року та
№125110011/2014/012999 від 21.07.2014 року, суд
приходить до висновку, що Київською
митницею Міністерства доходів і зборів
України рішення про коригування митної
вартості товарів від 18.07.2014р.
№125110011/2014/010061/2 та рішення про
коригування митної вартості товарів
від 21.07.2014 №125110011/2014/010062/2 були прийняті
правомірно і тому позовні вимоги є
такими, що не підлягають задоволенню у
повному обсязі.

За таких обставин, оцінюючи наявні в
матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що рішення
прийнято на користь суб'єкта владних
повноважень, у зв'язку з чим судові
витрати понесені позивачем не
підлягають стягненню з державного
бюджету відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В то же час, у відповідності до вимог ч.3
ст.4 Закону України «Про судовий збір»
передбачено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору, а решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. З огляду на те, що позивачем
під час подання позову майнового
характеру було сплачено судовий збір у
розмірі 255,78 грн. та суд прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
позову, тому слід стягнути з позивача
решту судового збору у розмірі 4616,22грн.

Керуючись ст.ст. 128, 158 - 163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліхім-Дніпро" -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліхім-Дніпро"
() судовий збір в сумі 4616,22
грн. на користь Державного бюджету
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
О.В. Серьогіна