Справа № К/9991/87951/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/87951/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 15 листопада 2011 року, -

встановив:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4
звернувся в суд з позовом, у якому
просив визнати неправомірними дії
Житомирського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат щодо виплати йому щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
як учаснику бойових дій за
2007-2009 роки у розмірі меншому, ніж це
визначено статтею 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон №
3551-XII), і стягнути з відповідача на його
користь недоотриману суму щорічної
разової грошової допомоги за цей
період в сумі 6560,30 гривень.

Постановою Корольовського
районного суду міста Житомира від 14
січня

2010 року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації щодо невиплати ОСОБА_4 у
2007-2009 роках разової щорічної допомоги,
передбаченої статтею 12 Закону № 3551-XII.
Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_4 різницю недоплаченої у 2007-2009
роках державної щорічної одноразової
допомоги в сумі 6560,30 гривень.

Постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 15 листопада
2011 року постанову Корольовського
районного суду міста Житомира від
14 січня 2010 року скасовано, прийнято
нову постанову, якою в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із
постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 15 листопада
2011 року, ОСОБА_4 подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказане рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Частиною 1 статті 8
Конституції України передбачено, що в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (частина 3 статті 22
Конституції України).

Згідно зі статтею 4 Закону №
3551-XII ветеранами війни є особи, які
брали участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

У відповідності до частини 3
статті 2 зазначеного Закону нормативні
акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4 є
ветераном війни - учасником бойових дій
і має відповідний статус, визначений
Законом № 3551-XII. Позивачеві разова
грошова допомога до 5 травня за 2007 рік
була виплачена в розмірі 280 гривень, за
2008 рік - 310 гривень, за 2009 рік - 340 гривень.

Частиною 5 статті 12 Закону №
3551-XII було встановлено, що щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 13 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V дію
названої норми в частині визначення
розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги зупинено на 2007 рік,
статтею 29 цього Закону встановлено
виплату цієї допомоги у розмірі 280
гривень.

Рішенням Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007 положення пункту 13 статті 71 та
статті 29 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Підпунктом «б» підпункту 1
пункту 20 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частину 5 статті 12
Закону № 3551-XII викладено в новій
редакції, відповідно до якої щорічно до
5 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова

допомога у розмірі, який визначається
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Кабінет Міністрів України у
постанові «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2008
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 12
березня 2008 року № 183 установив, що у 2008
році виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань», зокрема, учасникам
бойових дій, здійснюється у розмірі 310
гривень (пункт 1 постанови № 183).

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, положення пункту 13 статті
71 та статті 29 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
визнані неконституційними та втратили
чинність з 9 липня 2007 року - дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення № 6-рп/2007, а положення
підпункту «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з 22 травня
2008 року - дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008, які відповідно до
положень частини 1 статті 58 Конституції
України не мають зворотної дії в часі.
Якщо суб'єкт владних повноважень
виплатив грошову допомогу під час дії
зазначених норм Закону, то після
прийняття рішень Конституційним Судом
України у нього не виникло додаткових
зобов'язань щодо перерахунку раніше
виплаченої позивачеві щорічної
разової грошової допомоги, а якщо
вказана допомога за 2007, 2008
роки виплачена після ухвалення цих
рішень, - то її розмір повинен бути
встановлений, виходячи з п'яти
мінімальних пенсій за віком відповідно
до положень статті 12 Закону № 3551-XII.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, для правильного вирішення
позовних вимог ОСОБА_4 за 2007, 2008 роки
необхідно встановити час виплати
відповідачем позивачеві щорічної
грошової допомоги в цей період, а суд
першої інстанції, задовольняючи позов,
залишив поза увагою вказані обставини
і вимоги закону.

У 2009 році правовідносини щодо
виплати позивачеві грошової допомоги
до 5 травня, а також розмір цієї виплати
регулювалися Законом № 3551-XII.

Натомість Кабінет Міністрів
України у постанові «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 18 березня 2009 року №
211 установив, що у 2009 році виплата
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», зокрема,
учасникам бойових дій, здійснюється у
розмірі 340 гривень (пункт 1 постанови №
211), тобто у розмірі меншому, ніж це було
передбачено частиною 5 статті 12 Закону
№ 3551-XII.

Водночас редакція частини 5
статті 12 Закону № 3551-XII, якою розмір
грошової допомоги визначено у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком, на
час виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI, не
призупинялась і зміни до неї не
вносились (на відміну від 2007 і 2008 років).

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що правовідносини щодо
виплати грошової допомоги ветеранам
війни у 2009 році регулюються
положеннями Закону № 3551-XII і позивачеві
неправомірно виплачено грошову
допомогу до 5 травня за 2009 рік у розмірі
340 гривень, встановленого підзаконним
нормативним актом - постановою
Кабінету Міністрів України «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 18 березня 2009 року №
211, який суперечить Закону № 3551-XII.

Разом з тим, судом першої інстанції
безпідставно обрано такий спосіб
захисту порушених прав позивача, як
стягнення з відповідача щорічної
грошової допомоги до 5 травня в
конкретно визначеній грошовій сумі,
оскільки суд не може перебирати на себе
функцію органу, на який законодавством
покладено повноваження щодо
нарахування такої виплати.

У відповідності до частини 1
статті 17 Закону № 3551-XII фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевих
бюджетів.

Згідно частини 1 статті 171 Закону № 3551-XII
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків
(шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які
не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового
утримання.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд апеляційної
інстанції виходив з того, що до функцій
Житомирського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат не входить ведення обліку осіб,
що мають право на зазначену вище
допомогу, її призначення і перерахунок.

Зі змісту частини 4 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України вбачається, що суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.

Статтею 52 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд першої інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи. Якщо позивач
не згоден на заміну відповідача іншою
особою, суд може залучити цю особу як
другого відповідача.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення,
залишив поза увагою вказані обставини
і вимоги закону; дійшовши висновку про
порушення норм процесуального права не
вирішив питання про залучення до
участі у справі належного відповідача
та помилково відмовив у задоволенні
позовних вимог.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223,
227, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Корольовського районного
суду міста Житомира від 14 січня

2010 року та постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 15
листопада 2011 року - скасувати, а справу
за позовом ОСОБА_4 до Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення коштів - направити до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ( )
Штульман І.В.

Судді: )
Заїка М.М.

)
Стародуб О.П.