Справа № К/9991/57956/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/57956/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Прилуцькому
районі Чернігівської області на
постанову Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 26
березня 2009 року та ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від 23
червня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Прилуцькому районі
Чернігівської області про перерахунок
пенсії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що йому на підставі статей 54,
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» призначена пенсія по
інвалідності та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідач в
порушення вимог вказаного Закону
обчислював їх без урахування
мінімальних пенсій за віком та
прожиткового мінімуму, встановленого
законами України на відповідні роки, у
зв'язку з чим просив суд зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 26
березня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 23 червня 2011
року, позов задоволено частково:
зобов'язано зробити перерахунок та
виплату пенсії з 01 листопада 2008 року як
інваліду ІІІ групи щодо якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіну здоров'ю як особі
віднесеної до першої категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком,
встановленої частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування судових
рішень в частині не визначення
кінцевої дати проведення перерахунку
пенсії.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є інвалідом
третьої групи, учасником ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії та відноситься до першої
категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, йому
призначено пенсію по інвалідності на
підставі статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

30 жовтня 2008 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Прилуцькому районі Чернігівської
області із заявою про перерахунок
пенсії, на що отримав відмову.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
по-страждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та
умови при-значення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Частиною 4 зазначеної статті визначено,
що в усіх випадках розміри пенсії для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по ІІІ групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
по-страждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до статті
53 зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно статті 8 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Статтею 58 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
затверджено на 2008 рік прожитковий
мінімум на одну особу, яка втратила
працездатність, з розрахунку на місяць
в розмірі з 01 жовтня - 498 грн.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною 1 цієї
статті, тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, на думку колегії суддів, не
є пере-шкодою для застосування даної
величини мінімального розміру пенсії
за віком до обрахування інших пенсій чи
доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, вирішуючи спір
суди першої та апеляційної інстанцій
прийшли до обґрунтованого висновку, що
при розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, що
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

За таких обставин територіальне
управління Пенсійного фонду України
пови-нно було здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії, виходячи зі
збільшеного розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з дня
встановлення прожиткового мінімуму.

Відмовляючи у перерахунку пенсії
позивача суб'єкт владних повноважень
порушив його права та законні інтереси.

У обґрунтування касаційної скарги
відповідач посилався на те, що
зобов'язання вчиняти дії на майбутнє є
неправомірним оскільки відсутні факти
порушення пенсійних прав позивача у
майбутньому. Проте таке посилання є
помилковим.

Пенсія є періодичним платежем, виплата
якої, за загальним правилом, не
обмежена у часі.

Вирішуючи питання про зобов'язання
здійснити перерахунок державної та
додаткової пенсії, суди, у разі
відсутності спору про право особи на
такий перерахунок або встановлення
такого права в судовому порядку, не
мають підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення такого
перерахунку, певним часовим проміжком,
якщо не відбулося змін у законодавстві.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України в постанові
від 08 липня 2014 року по справі № 21-222а14.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для їх скасування і
ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Прилуцькому
районі Чернігівської області залишити
без задоволення, а постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 26 березня 2009
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 23 червня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/