Справа № 2а-7308/12/2070
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/74053/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Дочірньої компанії
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" в особі газопромислового
управління "Шебелинкагазвидобування"
на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2012р. у справі № 2а-7308/12/2070 за
позовом ДК "Укргазвидобування" ЕНАК
"Нафтогаз України" в особі
газопромислового управління
"Шебелинкагазвидобування" до
Нововодолазької районної державної
адміністрації Харківської області,
третя особа Державне підприємство
"Красноградське лісове господарство"
про визнання протиправним та
скасування розпорядження

ВСТАНОВИЛА:

Дочірня компанія "Укргазвидобування"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" в особі
газопромислового управління
"Шебелинказвидобування" звернулась до
Нововодолазької районної державної
адміністрації Харківської області з
позовом, в якому просила визнати
протиправним та скасувати
розпорядження Нововодолазької
районної державної адміністрації
Харківської області від 22.12.2012 року № 755
"Про затвердження "Акту розрахунку та
встановлення розміру збитків, які були
нанесені лісовим насадженням ДП
"Красноградське лісове господарство"
при тимчасовому зайнятті земельної
ділянки для проведення розвідувальних
робіт на території Старовірівського
лісництва ДК "Укргазвидобування" НАК
"Нафтогаз України" в особі
газопромислового управління
"Шебелинказвидобування" від 14.12.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що оскаржуване
рішення Нововодолазької
райдержадміністрації є
необґрунтованим та такими, що не
узгоджується з приписами чинного
законодавства України, а тому підлягає
скасуванню.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 01.08.2012 року
позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2012р.
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01.08.2012 року
скасовано. Прийнято нове рішення яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

На постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2012р. надійшла касаційна скарга
ДК "Укргазвидобування" ЕНАК "Нафтогаз
України" в особі газопромислового
управління "Шебелинкагазвидобування",
в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про її скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, 10 березня 2004 року між ДК
"Укргазвидобування" в особі ГПУ
"Шебелинкагазвидобування" та
Красноградським державним
лісогосподарським підприємством
Харківського ДЛГО "Харківліс" був
укладений договір № 20/43, згідно якого
останній проводить очистку від лісу
земельної ділянки площею 4,6 га, що
знаходиться в кварталі - 46, ділянка-8
Старовірівського лісництва та
дозволяє стороні-1 тимчасово займати
дану ділянку.

Згідно п. 2.2 Договору з урахуванням
додаткової угоди № 1 від 14.11.2007 року
договір набирає чинності з моменту
підписання його сторонами і діє до 30
жовтня 2006 року, а у разі отримання
припливу газу в свердловинах, договір
діє до 30 грудня 2010 року, при цьому ДК
"Укргазвидобування" в особі ГПУ
"Шебелинкагазвидобування"
дозволяється займати земельну ділянку
площею 0,7 га. під свердловинами.

Відповідно до п. 2.4. Договору
передбачено приведення земельної
ділянки у попередній стан за рахунок
ГПУ «Шебелинкагазвидобування».

На виконання цього договору, 22 жовтня
2004 року позивачем був отриманий
лісорубний квиток № 50, яким оформлено
право на спеціальне використання
лісових ресурсів, а саме вирубку
лісових насаджень.

На підставі зазначеного лісорубного
квитка Красноградським державним
лісогосподарським підприємством
Харківського ДЛГО "Харківліс"
відповідно до умов договору було
проведено вирубку лісових насаджень.

Згідно акту приймання-передачі
рекультивованих земель від 09 лютого 2007
року рекультивовані землі площею 4,3 га
передані ДП "Красноградське лісове
господарство".

Крім того, 01.10.2003 року за № 8-9892 ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» звернулося
до Нововодолазької районної державної
адміністрації про надання дозволу на
проведення розвідувальних робіт по
бурінню свердловин № 154, 155,
розташованих на території
Старовірівського лісництва ДП
«Красноградський лісгосп» про що
Нововодолазькою
райдержадміністрацією був наданий
дозвіл від 14.10.2003 року №
01-13/1468 за умови погодження з
землекористувачем та сплати збитків,
які визначили за участю комісії
райдержадміністрації.

Після проведення розвідувальних робіт,
земельна ділянка, що використовувалась
ГПУ «Шебелинкагазвидобування» була
рекультивована частково, про що було
складено акт приймання-передачі
рекультивованих земель від 09.02.2007 року,
0,4 га. ГПУ
«Шебелинкагазвидобування»
продовжувало використовувати згідно
укладеної до договору № 20/43 від 10.03.2004р.
та додаткової угоди № 1 від 14.11.2007р.
Строк дії додаткової угоди до договору
№ 20/43 закінчився 30.12.2010р., але ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» до цього
часу використовує земельну ділянку,
площею 0,4 га без відповідних дозволів,
що в свою чергу свідчить про незаконне
використання вказаної земельної
ділянки.

12.04.2010 року Харківською міжрайонною
природоохоронною прокуратурою було
винесено припис в адресу ДП
«Красноградський лісгосп» про
усунення порушень вимог
природоохоронного законодавства, яким
вимагалося невідкладно вжити заходів
щодо усунення порушень вимог
Земельного та Лісового кодексів
України шляхом вирішення питання про
нарахування збитків, завданих
тимчасовим зайняттям вказаної
земельної ділянки лісогосподарського
призначення на території
Старовірівського лісництва,
посилаючись на вимоги ст.ст. 156, 157
Земельного колегу України, ст. 91
Лісового кодексу України та п.6 Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
що затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 284 від 19.04.1993 р.
(далі - Порядок № 284).

14 грудня 2011 року комісією у складі
першого заступника голови
Нововодолазької райдержадміністрації
Руднева О.О., заступника начальника,
начальника фінансового відділу
управління АП розвитку
райдержадміністрації Животченко А.В.,
завідувача сектору землеустрою,
моніторингу, охорони, оцінку та ринку
земель відділу Держкомзему Циганенко
Л.М., начальника відділу
містобудування, архітектури та ЖКГ
Бондар С.Д., начальника юридичного
відділу апарату райдержадміністрації
Товстик О.М., головного державного
санітарного лікаря Нововодолазького
району Попович О.А., спеціаліста 2-ї
категорії Меліховської сільської ради
Копитова Н.М., в.о. директора ДП
"Красноградське ЛГ" Свид О.О. було
складено акт розрахунку та
встановлення розмірів збитків, які
були нанесені лісовим насадженням ДП
"Красноградське лісове господарство"
при тимчасовому зайнятті земельної
ділянки для проведення розвідувальних
робіт на території Старовірівського
лісництва ДК "Укргазвидобування"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" в особі ГПУ
"Шебелинкагазвидобування".

Зазначеним актом комісія визначила
розмір збитків в сумі 209 280,00 гривень, з
яких вартість лісових насаджень склала
136 960,00 гривень, неодержаний
дохід - 72 320,00 грн. Акт від 14.12.2011 року
було затверджено розпорядженням
голови Нововодолазької
райдержадміністрації № 755 від 22 грудня
2011 року.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача щодо затвердження
розпорядження № 755 від 22 грудня 2011 року
Акту від 14.12.2011 року, позивач і
звернувся з даним позовом.

Розглядаючи справу та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем було
відшкодовано вартість лісових і
деревно-чагарникових насаджень їх
власнику-державі сплативши збір за
спеціальне використання лісових
ресурсів, а ДП "Красноградське лісове
господарство" ніяких збитків нанесено
не було. Крім того, відповідна сторона
не дотримала вимоги закону про захист
охороняємих прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому її рішення як
суб'єкта владних повноважень є
протиправним.

Натомість суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог вмотивував свої
висновки тим, що позивач ухиляється від
сплати збитків, що були завдані
тимчасовим зайняттям земельної
лісової ділянки та продовжує
використовувати 0,4 га земельної
лісової ділянки без відповідних
дозволів, що свідчить про незаконне її
використання.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції,
враховуючи наступне.

З метою раціонального використання,
належного збереження і необхідного
відтворення лісових ресурсів
справляється збір за спеціальне
використання лісових ресурсів та
користування земельними ділянками
лісового фонду, який є складовою
частиною збору за спеціальне
використання природних ресурсів,
встановленого Законом України "Про
систему оподаткування".

Згідно Лісового кодексу України
спеціальне використання лісових
ресурсів, користування земельними
ділянками лісового фонду для потреб
мисливського господарства,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей та
проведення науково-дослідних робіт є
платним. Плата справляється за
встановленими таксами або у вигляді
орендної плати чи доходу, одержаного
від реалізації лісових ресурсів на
конкурсних умовах. Розмір плати за
спеціальне використання лісових
ресурсів та користування земельними
ділянками лісового фонду
встановлюється виходячи з лімітів їх
використання і такс на лісову
продукцію та послуги з урахуванням
якості та доступності. Такси і порядок
справляння таких платежів
встановлюються Кабінетом Міністрів
України. Збір за спеціальне
використання лісових ресурсів
справляється за ресурси державного та
місцевого значення. До лісових
ресурсів державного значення належать
деревина від рубок головного
користування і живиця. До лісових
ресурсів місцевого значення належать:
пні, луб, кора, деревна зелень тощо -
другорядні лісові матеріали; лісові
дикорослі плоди, горіхи, гриби, ягоди,
лікарські рослини і технічна сировина,
деревні соки, сіно, лісова підстилка та
очерет, інші продукти лісу, які
використовуються при здійсненні
побічних лісових користувань у тому
числі при випасанні худоби та
розміщенні пасік.

За користування земельними ділянками
лісового фонду для
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей, для
потреб мисливського господарства та
проведення науково-дослідних робіт
нарахована сума збору вноситься до
місцевих бюджетів.

Платниками збору за спеціальне
використання лісових ресурсів та
користування земельними ділянками
лісового фонду є юридичні і фізичні
особи, яким надані в постійне або
тимчасове користування земельні
ділянки лісового фонду
(лісокористувачі). У постійне
користування земельні ділянки
лісового фонду надаються
спеціалізованим лісогосподарським
підприємствам, іншим підприємствам,
установам, організаціям, у яких
створено спеціалізовані підрозділи
для ведення лісового господарства для
спеціального використання лісових
ресурсів, для потреб мисливського
господарства, для
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей та для
проведення науково-дослідних робіт. До
них належать: державні органи лісового
господарства, лісогосподарські
підприємства, військові лісові
господарства, сільськогосподарські
підприємства та інші. Постійними
лісокористувачами можуть бути
громадяни (фермери) із спеціальною
підготовкою, яким надано в постійне
користування земельну ділянку
лісового фонду (постійні
лісокористувачі). Тимчасовими
користувачами земельних ділянок
лісового фонду є підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, релігійні організації,
іноземні юридичні особи та громадяни,
яким за погодженням з постійними
лісокористувачами надані земельні
ділянки лісового фонду для
спеціального використання лісових
ресурсів, потреб мисливського
господарства, культурно-оздоровчих і
туристичних цілей та проведення
науково-дослідних робіт у порядку,
визначеному лісовим законодавством,
без їх вилучення у постійних
лісокористувачів.

Тимчасове користування лісовими
ресурсами може здійснюватися на умовах
оренди. Об'єктом обчислення збору за
спеціальне використання лісових
ресурсів та користування земельними
ділянками лісового фонду є деревина, що
відпускається на пні, живиця,
другорядні лісові матеріали, продукти
побічного користування та окремі
земельні ділянки лісового фонду. Такси
на деревину лісових порід, що
відпускається на пні застосовуються з
урахуванням розподілу лісів за
лісотаксовими поясами і розрядами.
Спеціальне використання лісових
ресурсів провадиться за умови
наявності спеціального дозволу -
лісорубного квитка (ордері) або
лісового квитка. Державні органи
лісового господарства та
лісогосподарські підприємства, які
видають спеціальні дозволи,
проставляють у них суму збору, що
підлягає сплаті лісокористувачем.

Таким чином, після отримання дозволу
ГПУ «Шебелинкагазвидобування» стало
тимчасовим лісокористувачем, а не
тимчасовим користувачем земельної
ділянки.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку, що сплачений позивачем збір
за спеціальне використання лісових
ресурсів та завдані збитки згідно
законодавства України мають різну
правову природу, тому сплата збору не
звільняє позивача від обов'язку сплати
збитків, які були заподіяні тимчасовим
зайняттям земельної лісової ділянки
для проведення розвідувальних робіт.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" в особі газопромислового
управління "Шебелинкагазвидобування"
відхилити, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: