Справа № 815/5948/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5948/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря - Мороз А.П.,

представників позивача - Довгаль В.С.,
Монул Л.М.,

представника Південної митниці
Міндоходів - Бачерікової Д.О.,

представник ГУДКСУ в Одеській області -
не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства "Універсал-1"
до Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про визнання
неправомірними дій та скасування
рішення про коригування митної
вартості та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Приватного підприємства "Універсал-1"
(надалі - ПП «Універсал- 1» або позивач)
до Південної митниці Міндоходів
(надалі - митниця або відповідач), в
якому позивач просить суд визнати
неправомірними дії митного органу щодо
проведення коригування митної
вартості товарів за митною декларацією
№500060001/2014/023926 від 15.07.2014р., скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 18.07.2014р.
№500060001/2014/610158/1 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 18.07.2014р. №500060001/2014/00464,
зобов'язати провести зарахування
надлишково перерахованого податку у
розмірі 8 906,98 грн. в рахунок сплати
майбутніх митних податків.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вважає дії відповідача
щодо прийняття рішення про коригування
митної варстості товару
неправомірними, оскільки до митної
декларації №500060001/2014/023926 від 15.07.2014р.,
пред'явленої ПП «Універсал- 1» з метою
здійснення митного оформлення товару
Виноград сушений - родзинки темні без
кісточок. Врожай 2013р. Вага нетто 20000 кг.
Дата виготовлення/пакування - червнеь
2014р. Термін прдатності - червнень 2015р.
Виробник «SHABNAM SAHRA CO.», Іран. Країна
виробництва IR (Іран) за ціною 1,85 доларів
за кг (надалі - Товар), позивачем надано
усі необхідні документи, передбачені
ст. 53 Митного кодексу України (надалі -
МК України), на підтвердження
заявленої митної вартості товару.

10.11.2014р. ухвалою суду, постановленою в
судовому засіданні без видалення суду
до нарадчої кімнати, залучено до участі
у справі в якості другого відповідача
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області (а.с. 162-163).

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили суд
задовольнити їх.

Представник Південної митниці
Міндоходів у судовому засіданні проти
адміністративного позову
заперечувала, посилаючись на
обставини, викладені в письмових
запереченнях, зокрема на те, що митниця
діяла у відповідності до вимог законів
та інших нормативно-правових актів
України, не порушуючи права та законні
інтереси позивача.

Представник ГУДКСУ України в Одеській
області в судове засідання не прибув.
Про час, дату та місце судового
засідання повідомлений належним чином.
Заяв чи клопотань про неможливість
прибути у судове засідання до суду не
надходило.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відтак суд ухвалив про розгляд за даної
явки.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази, суд встановив
наступні факти та обставини.

27.05.2014р. між «SHABNAM SAHRA CO.» (Продавець) та
ПП «Універсал- 1» (Покупець) укладено
контракт №27/05/13, відповідно до п.1.1
якого Продавець за даним контрактом
зобов'язується продати, а Покупець
зобов'язується купити виноград сушений
без кісточки, на основі CIF (CFR) порт
Одеса/Україна або DAP Одеса/Україна у
відповідності зі специфікацією кожної
партії.

15.07.2014р. позивач подав до Південної
митниці Міндоходів митну декларацію
№500060001/2014/023926 від 15.07.2014р. (а.с.86-87).

Як вбачається зі змісту вище
зазначеної декларації, декларантом
заявлено ціну товару на рівні 37000 долл.
США (або 1,85 долл. за кг нетто), що
еквівалентно 433629, 23 грн. (а.с.86).

До декларації позивачем надані такі
документи: картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами 700/2012/0001207
від 18.06.2014 року, морський транспортний
документ (морська накладна) ZOP036EOOCL від
11.07.2014р., міжнародна автомобільна
накладна (CMR) 129/14 від 15.07.2014р., коносамент
OOLU від 07.07.2014р., банківський
платіжний документ, що стосується
товару 271 від 26.06.2014р., розрахунок ціни
(калькуляція) б/н від 13.06.2014р.,
рахунок-фактура (інвойс) 116 від 12.06.2014
року, пакувальний лист PL/116 від 12.06.2014р.,
навантажувальний документ 0707 від
07.07.2014р., доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) 1/1 від 03.02.2014р., 2 від 03.02.2014р.,
3 від 03.06.2014р., 4 від 03.06.2014р., 5 від 19.05.2014р.,
6 від 26.06.2014р., 7 від 14.07.2014р.,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів,
стороною якого є виробник товарів, що
декларуються, 27/05/13 від 27.05.2014 року,
довідка про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами 11482/1022-414 від
07.05.2014р., декларація виробника б/н від
10.06.2014р., інформація про позитивні
результати здійсненя фітосанітарного
контролю товару №2761 від 07.07.2014 року,
інформація про позитивні результати
здійсненя радіологічного контролю
товару №2761 від 07.07.2014 року, резевна
позиція 915 від 26.07.2014р., фітосанітарний
сертифікат, який видається
країною-експортером, від 11.06.2014р.,
карантинний дозвіл (Держветфітослужба
України), 75/00702 від 29.01.2014р., сертифікат
про походження товару форми А 93/1505 від
12.06.2014р., інші некласифіковані
документи: Акт №207 від 14.07.2014р., акт про
зважування № від 15.07.2014р.,
довіреність від 05.03.204р., каталог
товарів від виробника від 03.06.2014р., лист
від виробника №12/06 від 12.06.2014р.,
лист-розпорядження №0129 від 09.07.2014р.,
прайс-лист б/н від 03.06.2014р., сертифікат
про відсутність ГМО від 13.06.2014р.,
сертифікат якості б/н від 12.06.2014р., копія
митної декларації країни відправлення
№4104829 від 11.06.2014р.

18.07.2014 року Південною митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару №500060001/2014/610158/1 (а.с.11-12),
яким визначено митну вартість Товару
на рівні 2,04 долл. США за кг. Як
вбачається зі змісту рішення,
підставою для коригування митної
вартості товару стали наявні
розбіжності в поданих декларантом
документах, а саме: в інвойсі-фактурі та
зовнішньоекономічному контракті
наявні різні зразки підписів
іноземного котрактоутримувача,
наданий прайс-лист виробника не
містить інформацію про умови поставки
товару згідно ІНКОТЕРМС, що дало
відповідачу підстави ввважати, що в
документах зазначені недостовірні
відомості. У звязку із зазначеним,
відповідачем було запропоновано
декларанту протягом 10 днів надати такі
документи для підтвердження заявної
митної вартості: виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На підставі прийнятого рішення про
коригування митної вартості товару
Південною Митницею міндоходів видано
картку відмови №500060001/2012/00464 (а.с.13-15).

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для відмови у митному
оформленні (випуску) товарів стало
порушення декларантом вимог ч.6 п. 2 мт. 54
МК України від 13.03.2012 №4495-VI.

Відповідачем здійснено коригування
митної вартості товарів та за
результатами проведеної консультації
між митним органом та декларантом було
обрано метод визначення митної
вартості - резервний, про що вчинено
запис у рішенні про коригування митної
вартості товарів №500060001/2014/610158/1 від
18.07.2014р.

18.07.2014р. Товар випущено у вільний обіг
під гарантійні зобов'язання шляхом
надання гарантій відповідно до розділу
10 МК України.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає, що зазначене рішення про
коригування митної вартості є
обґрунтованим, а позовні вимоги такими,
що не підлягають задоволенню у зв'язку
з наступним.

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує орган влади діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Суд з'ясовує, чи використане
повноваження, надане суб'єкту владних
повноважень, з належною метою;
обґрунтовано, тобто вчинено через
вмотивовані дії; безсторонньо, тобто
без проявлення неупередженості до
особи, стосовно якої вчиняється дія;
добросовісно, тобто щиро, правдиво,
чесно; розсудливо, тобто доцільно з
точки зору законів логіки і
загальноприйнятих моральних
стандартів; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, тобто з
рівним ставленням до осіб; пропорційно
та адекватно; досягнення розумного
балансу між публічними інтересами та
інтересами конкретної особи.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування.

Згідно ч.1 ст.3 МК України при здійсненні
митного контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, застосовуються виключно норми
законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, чинні на день
прийняття митної декларації органом
доходів і зборів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Статтею 52 МК України встановлено, що
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. Декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані: 1)
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Статтею 17 Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди про тарифи
й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо
в цій Угоді не тлумачиться як таке, що
обмежує або ставить під сумнів право
митних адміністрацій упевнитися в
істинності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданих
для цілей митного оцінювання.

Ч.5 ст.54 МК України встановлено, що орган
доходів і зборів з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право,
серед іншого, упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідності до ч.1 ст.53 МК України,
згідно з якою контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, Південною митницею здійснено
контроль правильності визначення
митної вартості товарів, в ході якого
встановлено, що подані декларантом
документи на підтвердження заявленої
митної вартості містять розбіжності.

Як зазначено в рішенні про коригування
митної вартості товарів, наданий
висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлений
ОРТПП від 17.07.2014р. СИО-к №00580
підтверджує дані, зазначені у наданих
до митного оформлення документах,
проте не підтверджує чи відповідає
заявлений рівень митної вартості
кон'юнктурі ринку; відповідно до п. 2.5.
Наказу Міністерства фінансів України
від 30.05.2012р. №631 правильність перекладу
документів, що надаються декларантом
відповідно до ст. 54 МК України,
засвідчується шляхом вчинення напису
«Перекладено вірно», проставлянням
особистого підпису особи, яка
здійснила переклад, та печатки
підприємства, співробітник якого
зробив переклад. Подані до митного
оформлення докумети, які стосуються
митної вартості товарів, а саме копія
вантажної декларації країни експорту
(експортна декларація) перекладена з
арабської на російську мову
співробітником фірми-одержувача
товару, але не завірена відповідним
чином.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.6 ст.54 МК
України, орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу.

Статтею 254 МК України передбачено, що
документи, необхідні для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України при здійсненні
зовнішньоекономічних операцій,
подаються органу доходів і зборів
українською мовою, офіційною мовою
митних союзів, членом яких є Україна,
або іншою іноземною мовою міжнародного
спілкування. Органи доходів і зборів
вимагають переклад українською мовою
документів, складених іншою мовою, ніж
офіційна мова митних союзів, членом
яких є Україна, або іншою іноземною
мовою міжнародного спілкування, тільки
у разі, якщо дані, які містяться в них, є
необхідними для перевірки або
підтвердження відомостей, зазначених у
митній декларації. У такому разі
декларант забезпечує переклад
зазначених документів за власний
рахунок.

Пунктом 2.5. Наказу Міністерства
фінансів України від 30.05.2012р. №631 «Про
затвердження Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа»
визначено, що правильність перекладу
документів, що надаються Декларантом
відповідно до статті 254 Кодексу,
засвідчується шляхом вчинення напису
"Перекладено вірно", проставленням
особистого підпису особи, яка
здійснила переклад, та печатки
підприємства, співробітник якого
зробив переклад.

Дослідивши надані сторонами документи,
суд встановив, що переклад експортної
декларації №4104829, поданої декларантом,
не містить необхідних реквізитів,
зокрема, в документі відсутній напис
"Перекладено вірно" та особистий підпис
особи, яка здійснила переклад.
Натомість, зазначений документ містить
лише відбиток печатки підприємства
(а.с.139).

Згідно довідки Одеської регіональної
торгово-промислової палати СИО-к №000580
від 17.07.2014р., «цена определена в
долларах США за 1 тонну и составаляет на
виноград сушеный (изюм) темный сорт MALAYER
без косточки, класс А, калибр 301-370,
урожай 2013г., в карт. коробах, по 10 кг,
пр-ва Shabnam Sahra Co», Иран, поставляемый по
Контракту №27/05/13 от 27.05.2013г.
(Спецификация №3) - 1850 (одна тысяча
восемьсот пятьдесят дол.) при условии CFR
Одесса» (мовою оригіналу) (а.с.69).

Суд погоджується з позицією
відповідача стосовно того, що заначена
довідка не відображає рівня ринкової
вартості товарів, оскільки дані, що в
ній містяться, стосуються лише товару
та ціни на нього, визначених контрактом
між «SHABNAM SAHRA CO.» та ПП «Універсал- 1»
№27/05/13.

В постанові Верховного Суду України по
справі №21-52а12 зазначено, що митниця
може вимагати, а суб'єкт господарювання
має надати лише належні документи для
перевірки та підтвердження
правильності зазначеної митної
вартості товару. Надання неналежних
документів не може вважатися
виконанням вимог Митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Відтак, на думку суду, відповідач
правомірно оцінив надання декларантом
неналежних документів як фактичне їх
ненадання.

З урахуванням викладеного, беручи до
уваги розбіжності в наданих
декларантом документах для
підтвердження митної вартості, та
ненадання митному органу висновків про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформації
біржевих організацій про вартість
товару або сировини, суд вважає, що у
митного органу на підставі ч.6 ст.54 МК
України виникли правові підстави для
винесення рішення про коригування
митної вартості товарів та надання
картки відмови у митному оформленні
товарів.

Відповідно до статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю, оцінка
імпортованого товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Згідно з п. 3.1 контракту, укладеному між
«SHABNAM SAHRA CO.» та ПП «Універсал- 1»,
Покупець вантажу здійснює передплату у
розмірі 15% від суми підписаної
специфікації прямим банківським
переказом на рахунок Продавця, після
чого в продовж 14 днів Продавець
здійснює відвантаження товару згідно
затвердженої специфікації. Продавець
відправляє Покупцеві вантажу
факсимільні копії відвантажувальних
документів, які підтверджують, що товар
відвантажено та 85% Покупець вантажу
оплачує впродовж 10-15 банківських днів
до моменту прибуття вантажу на умовах
CIF (CFR) порт Одеса/Україна або DAP
Одеса/Україна. Також оплата може
здійснюватись за узгодженням сторін
відповідно до затвердженої та
підписаної специфікації на кожну
партію товару. Відповідно до п. 3.2
контракту оплата здійснюється на
підставі рахунків-фактур (інвойсів),
виписаних Продавцем. Пунктом 3.3
контракту встановлено, що валютою
оплати є долари США (а.с. 21-33).

Судом встановлено, що згідно інвойсу
№116 від 12.06.2014р. вартість Товару (20000 кг
нетто, специфікація №3) визначено на
зальну суму 37000 долл. США. (а.с.36)

Відповідно до платіжного доручення в
іноземній валюті №271 від 26.06.2014р.,
виданому ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України», на
оплату специфікацій №2,3 до контракту
№27/05/13 від 27.05.2013р., здійснено переказ
24863,00 долл. США. (а.с.37). Як вбачається зі
змісту платіжного доручення, формою
оплати є оплата по факту. Тобто, зі
змісту вказаного платіжного доручення
вбачається, що грошовий переказ у
розмірі 24863,00 долл. США здійснено з
метою оплати товару по факту
постачання згідно специфікації №2 та
№3.

Але в інвойсі №116 від 12.06.2014р. вказано
лише специфікацію №3 від 03.06.2014р.

Отже, з наданих позивачем доказів
неможливо встановити, яка саме сума з
перерахованих позивачем 24863, 00 дол США
призначалася на оплату Товару згідно
інвойсу №116 від 12.06.2014р.

Також суд звертає увагу, що умовами
контракту передбачено здійснення
передплати у розмірі 15% вартості
товару, але позивачем не надано доказів
на підтвердження здійснення
передплати відповідно до інвойсу №116
від 12.06.2014р.

Таким чином, суд встановив, що в наданих
позивачем документах наявні
розбіжності.

Частиною 1 статті 57 МК України
передбачено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього (ч.1 ст.59 МК України).

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: 1) фізичні характеристики; 2)
якість та репутація на ринку; 3) країна
виробництва; 4) виробник (ч.2 ст.59 МК
України).

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари (ч.4 ст.59 МК України).

У разі відсутності такого продажу
використовується вартість операції з
ідентичними товарами, що продавалися в
Україну в іншій кількості та/або на
інших комерційних рівнях. При цьому їх
ціна коригується з урахуванням
зазначених розбіжностей незалежно від
того, чи веде це до збільшення або
зменшення вартості. Інформація, що
використовується при здійсненні
коригування, повинна бути
документально підтверджена (ч.5 ст.59 МК
України).

Як встановлено судом, митним органом
обрано метод визначення митної
вартості - резервний, про що на рішенні
про коригування митної вартості
товарів вчинено відповідний запис.

Так, у рішенні про коригування митної
вартості товарів зазначено, що
оскільки відповідно до п. 2 ст. 58 МК
України використані декларантом
відомості не підтверджені
документально, митна вартість
оцінюваних товарів буде визначена з
використанням дркгорядних способів, що
не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди про
тарифи й торгівлю (GATT), а саме: резервим
методом. На підставі аналізу цін бази
данних ЄАІС Міндоходів встановлено, що
рівень митної вартості подібних
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, є більшим, тому митну
вартість визнано на рівні 2,04 дол. США за
кг нетто (а.с.12).

На підтвердження обгрунтованості
обраної ціни товару, Південна митниця
Міндоходів надала до суду витяг з бази
ЄАІС ДМСУ, з якої вбачається, що на
товар «виноград сушений (родзинки)»,
при митному оформленні раніше
заявлялась митна вартість на рівні 2,04
дол. США/кг (а.с.148-160).

Згідно з ч.2 ст.55 МК України, прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування; 5) інформацію про: а)
право декларанта або уповноваженої ним
особи на випуск у вільний обіг товарів,
що декларуються: у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Судом встановлено, що в оскаржуваному
рішенні про коригування митної
вартості наявне обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано, а саме:
наявність розбіжностей у поданих
документах.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про правомірність прийняття
Південною митницею Міндоходів рішення
про коригування митної вартості
№500060001/2014/610158/1 від 18.07.2014р. та
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у
митниці виникли сумніви щодо
правильності заявленої митної
вартості товару. При цьому суд
враховує, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості і з цією метою мають
повноваження витребувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Митний орган вправі вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару. В разі
відсутності даних, що підтверджують
правильність визначення заявленої
декларантом митної вартості товарів,
або за наявності обґрунтованих
сумнівів у достовірності поданих
декларантом відомостей, митний орган
може самостійно визначити митну
вартість товарів, що декларуються,
послідовно застосовуючи методи
визначення митної вартості,
встановлені Митним кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей, у
тому числі цінової інформації щодо
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів з коригуванням, що
здійснюється згідно з цим Кодексом.

В даному випадку, у зв'язку з виявленими
розбіжностями у наданих декларантом
документів, у відповідача не було
можливості застосувати митну вартість,
визначену позивачем, у зв'язку із чим
для визначення митної вартості
застосований спосіб, передбачений пп.
"а" п.1 ч.1 ст.57 МК України.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень, при прийнятті
оскаржуваних рішень діяв у
передбачений законодавством спосіб та
з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), з дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія) та з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи, що судом встановлена
законність та обгрунтованість
прийняття рішення про коригування
митної вартості, суд вважає, що
відсутні правові підстави для
зобов'язання повернути з Державного
бюджету України надмірно сплачені
кошти у розмірі 8906,98 грн.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визначаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Судові витрати розподілити відповідно
до ст. 94 КАС України.

На підставі вимог частини 3 статті 160
КАС України, в судовому засіданні 08
грудня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

З огляду на вищевикладене, відповідно
до положень Митного кодексу України,
керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства
"Універсал-1" до Південної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання неправомірними дій та
скасування рішення про коригування
митної вартості та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, зобов'язання
вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Л.М.Токмілова

В задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства
"Універсал-1" до Південної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання неправомірними дій та
скасування рішення про коригування
митної вартості та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, зобов'язання
вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

15 грудня 2014 року.