Справа № 817/3224/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3224/14

22 грудня 2014 року 11год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Комшелюк Т.О. за
участю секретаря судового засідання
Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник Януль В.С.,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Фермерського господарства імені
Шевченка Здолбунівського району
Рівненської області

до Відділу державної виконавчої
служби Здолбунівського районного
управління юстиції

про визнання протиправною та
скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство імені
Шевченка Здолбунівського району
Рівненської області звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Здолбунівського районного управління
юстиції про визнання протиправною та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП№42738431 від
17.03.2014 року.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що спірна постанова
про відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення виконавчого збору є
незаконною та необґрунтованою, так як
сплата грошових коштів за кредитним
договором була сплачена стягувану в
добровільному порядку без
застосування виконавчих дій.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та надав аналогічні
пояснення, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача подав
заперечення проти позову у яких
позовні вимоги не визнав та просив
повністю відмовити у їх задоволенні. На
обґрунтування поданих заперечень
зазначив, що державний виконавець при
винесенні оскаржуваної постанови діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Законом України
«Про виконавче провадження».

У судове засідання представник
відповідача не прибув, про день, час та
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 128
КАС України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
наявні в матеріалах справи, суд прийшов
до висновку, що позов належить
задовольнити повністю, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 05.12.2013 року
постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Здолбунівського районного управління
юстиції відкрито виконавче
провадження №41285953 щодо виконання
виконавчого листа Київського
районного суду м. Харкова №640/15146/13-ц від
28.10.2013 року про стягнення солідарно з
позивача та ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Мегабанк» заборгованості в сумі 167004,14
грн., заборгованості за договором
застави 120000,00 грн., третейський збір 5,00
грн. та витрати на листування 112,00 грн.
При цьому, боржнику надано строк для
добровільного виконання виконавчого
документу до 13.12.2013 року (а. с. 6).

13.01.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору в розмірі
28712,11 грн. (а. с. 8).

У зв'язку з фактичним виконанням
виконавчого листа №640/15146/13-ц від 28.10.2013
року 17.03.2014 року відповідачем винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження (а. с. 9, 11).

17 березня 2014 року на підставі п. 7 ст. 28
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Здолбунівського районного управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№42738431 про стягнення виконавчого збору
в сумі 28712,11 грн.

Надаючи правову оцінку спірній
постанові про відкриття виконавчого
провадження ВП№42738431 від 17.03.2014 року,
суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 5 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії; державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Положеннями ч. 1 ст. 17 Закону України
"Про виконавче провадження" визначено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 вказаного Закону
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Разом з тим, ст. 28 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
в разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений для самостійного
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
від суми, що підлягає стягненню. У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача.

Витрати органів державної виконавчої
служби на організацію та проведення
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, згідно
із ст. 45 Закону є витратами виконавчого
провадження. Витрати виконавчого
провадження здійснюються за рахунок
коштів Державного бюджету України та
коштів виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Кошти виконавчого
провадження, зокрема складаються з
стягнутих з боржника витрат на
проведення виконавчих дій. Про
стягнення з боржника витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відповідного відділу
державної виконавчої служби.

За змістом даних норм, виконавчий збір
стягується з боржника у разі, якщо
рішення було виконано (повністю чи
частково) у примусовому порядку, і
залежно від суми, яка була фактично
стягнута, витрати ж на проведення
виконавчих дій стягуються, також, після
фактичного виконання рішення у
примусовому порядку.

Як вбачається із оскаржуваної
постанови відділу державної
виконавчої служби Здолбунівського
районного управління юстиції ВП№42738431
від 17.03.2014 року виконавчий збір, що
належить стягнути з позивача (28712,11 грн.)
визначений державним виконавцем у
розмірі 10 відсотків від загальної суми,
зазначеної у виконавчому листі, що
підлягає стягненню (287121,14 грн.).

Разом з тим, доданим до позовної заяви
платіжним дорученням №202 від 14.10.2013
року на суму 50000,00 грн. підтверджується
часткове погашення позивачем суми
заборгованості перед стягувачем (а. с.
39).

Вказана сума коштів була перерахована
позивачем на рахунки стягувача до
моменту відкриття виконавчого
провадження з приводу виконання
виконавчого листа Київського
районного суду м. Харкова №640/15146/13-ц від
28.10.2013 року.

Таким чином, державним виконавцем не
враховано часткове погашення
позивачем перед стягувачем
заборгованості, що призвело до
невірного визначення фактичної суми,
що підлягає стягненню, та розміру
виконавчого збору.

Враховуючи вищенаведене, постанова
відділу державної виконавчої служби
Здолбунівського районного управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження ВП№42738431 від 17.03.2014 року
щодо стягнення з позивача виконавчого
збору в розмірі 28712,11 грн. є
безпідставною, такою, що суперечить
положенням ст. 28 Закону України "Про
виконавче провадження", та належить до
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Постанову відділу державної
виконавчої служби Здолбунівського
районного управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
№42738431 від 17 березня 2014 року визнати
протиправною та скасувати.

Присудити на користь позивача
Фермерського господарства імені
Шевченка Здолбунівського району
Рівненської області із Державного
бюджету судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комшелюк
Т.О.