Справа № 804/14416/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 р. Справа № 804/14416/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Державного підприємства -
Дніпропетровської біологічної фабрики
про стягнення заборгованості в сумі
16264, 38 грн.,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2014 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Державного підприємства -
Дніпропетровської біологічної фабрики
про стягнення заборгованості в сумі
16264, 38 грн.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що станом на момент
звернення до суду із даним позовом,
відповідач має заборгованість перед
бюджетом у розмірі 16264, 38 грн. з плати за
землю (земельного податку), яка
утворилася у зв'язку із несплатою
самостійно визначеного грошового
зобов'язання.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.09.2014
відкрито провадження у справі № 804/14416/14
та призначено її до розгляду у судовому
засіданні на 10.10.2014. Останнє судове
засідання було призначене на 20.10.2014.

Позивач у судове засідання 20.10.2014 не
з'явився. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином судом. До канцелярії суду подав
клопотання про розгляд справи без його
участі в порядку письмового
провадження.

Відповідач у судове засідання 20.10.2014 не
з'явився. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином судом, що підтверджується
матеріалами справи. Заперечень на
адміністративний позов суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, Державне підприємство -
Дніпропетровська біологічна фабрика
(ідентифікаційний код юридичної особи
00482973) зареєстроване Виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради 11.03.2005, що підтверджується витягом
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців від
11.06.2014, копія якої міститься в
матеріалах справи.

Державне підприємство -
Дніпропетровська біологічна фабрика
знаходиться на податковому обліку в
Державній податковій інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в тому
числі і як платник земельного податку.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
передбачено обов'язок платників
податків сплачувати податки та збори у
строки та в розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Згідно п.п. 36.1., п.п. 36.2. ст. 36 ПК України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором.

Пунктами 54.1, 54.5, ст. 54 ПК України
передбачено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою. Якщо згідно з
нормами цієї статті сума грошового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Статтею 206 Земельного кодексу України
передбачено, що використання землі в
Україні є платним.

Статтею 270 ПК України встановлено, що
об'єктами оподаткування є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні; земельні частки (паї),
які перебувають у власності.

У відповідності до пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК
України, до переліку загальнодержавних
податки та збори належить плата за
землю.

Згідно п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.2 ст. 286 ПК України, платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями.

Судом встановлено, що згідно облікових
даних Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, відповідач
має податковий борг перед бюджетом з
плати за землю (земельного податку) у
розмірі 16264, 38 грн.

Податковий борг Державного
підприємства - Дніпропетровської
біологічної фабрики виник внаслідок
часткової несплати самостійно
визначеної суми податкового
зобов'язання з плати за землю
(земельного податку) за період травень,
червень, липень 2014 року, зазначеного в
податковій декларації від 03.03.2014, в якій
підприємством самостійно визначено
річну суму плати за землю у розмірі 65057,
67 грн., яка складається з щомісячного
нарахування цього податку у сумі 5421, 61
грн.

На момент звернення позивача до суду із
адміністративним позовом, сума
податкового боргу відповідача за
травень, червень, липень 2014 року
становить 16264, 38 грн.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків,
оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56
Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності)
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідачем не сплачені узгоджені
податкові зобов'язання в необхідних
розмірах у встановлений законом
термін.

Таким чином, сума грошового
зобов'язання Державного підприємства -
Дніпропетровської біологічної фабрики
з плати за землю (земельного податку) в
розмірі 16264, 38 грн., в контексті
вищенаведеної норми чинного
законодавства, є податковим боргом.

Відповідно до ст. 59 ПК України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

На виконання вимог ст. 59 ПК України
позивачем було сформовано та
направлено відповідачу податкову
вимогу від 03.02.2014 № 1-11 ( форми "Ю") на суму
2534, 76 грн., яка отримана в.о. директора
Державного підприємства -
Дніпропетровської біологічної фабрики
11.02.2014, що підтверджується підписом
останнього на корінці податкової
вимоги, який міститься в матеріалах
справи.

Відповідно до положенням п. 59.5. ст. 59 ПК
України, у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

З наведеного вбачається, що Державною
податковою інспекцією у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області вжиті усі
заходи для забезпечення сплати
відповідачем податкових зобов'язань,
однак добровільного погашення
останнім податкового боргу не
відбулося.

Пунктом 87.2 ст. 87 ПК України визначено,
що джерелами погашення податкового
боргу платника податків є будь-яке
майно такого платника з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пунктів 95.1., 95.2 ст. 95 ПК України
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги. Стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України
контролюючий орган на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Порядок стягнення готівки, яка
належить платникові податків, у
рахунок погашення його податкового
боргу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1244 від
29.12.2010.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
відповідними доказами та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та беручи до уваги,
що відповідач заперечень проти позову
та доказів про сплату податкового
боргу в розмірі 16264, 38 грн. не надав, суд
приходить до висновку, що вимога
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Державного підприємства -
Дніпропетровської біологічної фабрики
про стягнення заборгованості у сумі
16264, 38 грн. є обґрунтованою, відповідає
дійсним обставинам та матеріалам
справи, а тому підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до частини 4
статті 94 КАС України, не стягуються.

Керуючись ст. ст. 35, 86, 94, 122, 128, 158-163, 167, 186,
254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Державного підприємства -
Дніпропетровської біологічної фабрики
про стягнення заборгованості у сумі
16264, 38 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства -
Дніпропетровської біологічної фабрики
( , 49044, Дніпропетровська
область, м. Дніпропетровськ, вул.
Рогальова , буд. 18) з рахунків у банках,
обслуговуючих Державне підприємство -
Дніпропетровську біологічну фабрику
(, 49044, Дніпропетровська
область, м. Дніпропетровськ, вул.
Рогальова , буд. 18), на користь держави в
рахунок погашення податкового боргу по
земельному податку з юридичних осіб у
сумі 16264 (шістнадцять тисяч двісті
шістдесят чотири) грн. 38 коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В.
Царікова