Справа № 2а/487/135/13
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2014 р.
К/800/53294/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Винокурова К.С., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва на
постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 13 серпня 2013 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року по справі № 2-а/487/135/13

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі

м. Миколаєва (далі - Управління)

про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В
И В:

У березні 2013 року ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
Управління про визнання незаконним
рішення Комісії щодо відмови в
призначенні пенсії за вислугу років
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва від 17
грудня 2012 року № 832 та зобов'язання
відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію
за вислугу відповідно до пункту «е»
статті 55 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) з 4
березня 2013 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим,
що відповідач незаконно відмовив їй у
призначенні пенсії за вислугу років,
оскільки вона має право на такий вид
пенсії у зв'язку з наявністю
необхідного спеціального стажу у
галузі охорони здоров'я, який набула
працюючи на різних посадах закладів
охорони здоров'я.

Постановою Заводського районного
суду м. Миколаєва від 13 серпня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 травня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано незаконними дії
Управління щодо відмови в призначенні
ОСОБА_4 пенсії за вислугою років
відповідно до пункту «е» статті 55
Закону № 1788-ХІІ.

Зобов'язано відповідача
призначити позивачу пенсію за вислугу
років відповідно до пункту «е» статті 55
Закону № 1788-ХІІ з 4 березня 2013 року.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
судові рішення першої та апеляційної
інстанцій скасувати, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 4
серпня 1987 року по 6 серпня 1990 року
працювала на посаді провізора
міжлікарняної аптеки №110; з 7 серпня 1990
року по 2 жовтня 2001 року займала посаду
провізора аптеки №101. З 3 жовтня 2001 року
по 28 лютого 2003 року працювала на посаді
провізора Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аптека 101» (дала - ТОВ
«Аптека 101»), з 1 березня 2003 року по 20
квітня 2005 року - на посаді завідуючої
аптечним пунктом ТОВ «Аптека 101» при
Жовтневій центральній районній
лікарні; з 21 квітня 2005 року по 31 травня
2005 року - на посаді завідуючої аптеки
ТОВ «Аптека 101»; з 1 червня 2005 року по 11
серпня 2005 року - на посаді провізора ТОВ
«Аптека 101»; з 12 серпня 2005 року по 28
лютого 2006 року - на посаді завідуючої
аптечним пунктом ТОВ «Аптека 101»; з 1
березня 2006 року по 31 серпня 2012 року - на
посаді провізора ТОВ «Аптека 101».

8 серпня 2001 року Державним
реєстратором виконавчого комітету
Миколаївської міської ради було
проведено державну реєстрацію ТОВ
«Аптека-101» та присвоєно
ідентифікаційний код юридичної особи,
що підтверджується копією свідоцтва
про державну реєстрацію юридичної
особи серії А00 № 590335.

За ліцензіями Державної служби
лікарських засобів і виробів медичного
призначення серії АА №181459 та АБ № 116842
ТОВ «Аптека 101» мала право на роздрібну
торгівлю лікарськими засобами строком
з 26 грудня 2001 року до 26 грудня 2004 року та
з 1 грудня 2004 року по 1 грудня 2009 року.

ОСОБА_4 звернулась до Управління
із заявою про призначення пенсії за
вислугу років.

Відповідачем відмовлено позивачу
у призначенні пенсії за вислугою років.

Відмова мотивована з тим, що у
ОСОБА_4 відсутній 25 річний стаж роботи
на посадах, які дають право на
призначення пенсії на пільгових
умовах. Так, спеціальний стаж позивача
складає лише 14 років 3 місяці 10 днів. До
спеціального стажу роботи, який дає
право на призначення пенсії за вислугу
років, відносяться періоди роботи з 4
серпня 1987 року по 6 серпня 1990 року на
посаді провізора міжлікарняної аптеки
№110; з 7 серпня 1990 року по 2 жовтня 2001
року на посаді провізора аптеки № 101 та
з 21 квітня 2005 року по 31 травня 2005 року на
посаді завідуючої аптеки ТОВ «Аптека
101».

Періоди роботи ОСОБА_4 з 3 жовтня
2001 року по 28 лютого 2003 року на посаді
провізора ТОВ «Аптека 101», з 1 березня 2003
року по 20 квітня 2005 року на посаді
завідуючої аптечним пунктом ТОВ
«Аптека 101» при Жовтневій центральній
районній лікарні; з 1 червня 2005 року по 11
серпня 2005 року - на посаді провізора ТОВ
«Аптека 101»; з 12 серпня 2005 року по 28
лютого 2006 року - на посаді завідуючої
аптечним пунктом ТОВ «Аптека 101»; з 1
березня 2006 року по 31 серпня 2012 року - на
посаді провізора ТОВ «Аптека 101» не
зараховуються до спеціального стажу
роботи, який дає право на призначення
пенсії за вислугу років, оскільки
відсутні докази, що підтверджують
проходження державної акредитації ТОВ
«Аптека 101», а також не вказано в
Переліку закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 4 листопада 1993
року № 909 (далі - Перелік).

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суди
першої та апеляційної інстанцій,
виходили з того, що відсутність
акредитації аптеки може бути підставою
для призначення позивачу пенсії за
вислугу років, а організаційно-правова
форма суб'єкта господарювання не
впливає на можливість призначення
пенсії та не є підставою для відмови у
її призначенні.

Проте, з таким висновком судів
попередніх інстанцій не можна
погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «е» статті 55
Закону № 1788-XII право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту населення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 років
до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України незалежно від віку.

Згідно з Переліком до
спеціального стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років, зараховуються
періоди роботи на посадах провізорів,
фармацевтів (незалежно від
найменування посад), лаборантів в
аптеках, аптечних кіосках, аптечних
магазинах, контрольно-аналітичних
лабораторіях. Відповідно до примітки 2
Переліку робота за спеціальністю в
закладах, установах і на посадах,
передбачених цим Переліком, дає право
на пенсію незалежно від форми
власності та відомчої
підпорядкованості закладів і установ.

Визначення аптечного закладу
наведено в статті 16 Закону України
від 19 листопада 1992 року
№ 2801-ХІІ «Основи законодавства України
про охорону здоров'я» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин), згідно з якою безпосередню
охорону здоров'я населення
забезпечують санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони здоров'я. Відповідно до частини
другої цієї статті заклади охорони
здоров'я створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Порядок і
умови створення закладів охорони
здоров'я, державної реєстрації та
акредитації цих закладів, а також
порядок ліцензування медичної та
фармацевтичної практики визначаються
актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку
державної акредитації закладу охорони
здоров'я, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15 липня
1997 року № 765 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин), державна
акредитація закладу охорони здоров'я -
це офіційне визнання статусу закладу
охорони здоров'я, наявності в ньому
умов для надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленим критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 зазначеного
Порядку акредитації підлягають
незалежно від форми власності усі
заклади охорони здоров'я.

Таким чином, аптека офіційно
набуває статусу закладу охорони
здоров'я на підставі державної
акредитації.

Враховуючи викладене, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що до стажу роботи, який дає право на
пенсію за вислугу років, зараховується,
зокрема, робота на посадах провізорів,
фармацевтів у аптеках, які офіційно
набули статусу закладу охорони
здоров'я на підставі державної
акредитації.

Як встановили суди попередніх
інстанцій, ТОВ «Аптека 101», у якій
працювала ОСОБА_4 з 2001 по 2012 рік, не
проходила державну акредитацію, тому,
враховуючи положення наведених вище
норм законодавства, вона не має
офіційного визнання статусу закладу
охорони здоров'я. Таким чином, робота в
цьому закладі не може бути зарахована
до спеціального стажу, який дає право
на пенсію за вислугу років.

Отже, підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 немає, оскільки
в неї відсутній 25 річний стаж роботи на
посадах, які дають право на призначення
пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини встановлені повно та
правильно, але допущена помилка в
застосуванні норм матеріального права,
суд касаційної інстанції, згідно зі
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України скасовує рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
і ухвалює нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 13 серпня 2013 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
визнання незаконним рішення Комісії
щодо відмови в призначенні пенсії за
вислугу років Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Миколаєва від 17 грудня 2012 року № 832 та
зобов'язання призначити пенсію за
вислугу відповідно до пункту «е»
статті 55 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення» відмовити.

Постанова набирає законної сили
протягом п'яти днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута з
підстав, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Винокуров К.С.

Рецебуринський Ю.Й.