Справа № 813/6845/14
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/6845/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді
з участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
фірма «Марка» до Державної податкової
інспекції у Галицькому районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково виробнича
фірма «Марка»» (надалі - ТзОВ НВФ
«Марка») звернулось у Львівський
окружний адміністративний суд з
позовом до Державної податкової
інспекції у Галицькому районі міста
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
(надалі - ДПІ у Галицькому районі м.
Львова), в якому просить скасувати
податкове повідомлення-рішення від
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на протиправність висновків
податкового органу щодо завищення ним
податкового кредиту внаслідок
господарських взаємовідносин з
контрагентами позивача, а саме: ТОВ
«Бумбак Плюс», ТОВ «Компанія
Пром-Трейдінг». Вказує на те, що такі
висновки зроблені відповідачем без
об'єктивного аналізу господарських
операцій та ґрунтуються лише на
припущеннях податкового органу щодо
відсутності фактичної поставки
товарів від вказаних контрагентів.
Реальність взаємовідносин між
позивачем та вказаними контрагентами
спростовується належними первинними
документами. В основу висновків про
допущені позивачем порушення
покладено лише твердження про те, що
підприємства-контрагенти мають ознаки
сумнівності, зокрема такі як
відсутність за місцезнаходженням та
неможливість проведення з ними
зустрічних звірок з метою
підтвердження даних податкової
звітності. Вважає, що такі висновки
відповідача є безпідставними та нічим
не підтверджені, не можуть бути
покладені в основу порушення позивачем
податкового законодавства та
нікчемності правочинів. Крім того,
позивач вказує, що акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок у контрагентів позивача не
можуть бути належними доказами
порушення останнім вимог податкового
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, з підстав зазначених в
позовній заяві. Просить
адміністративний позов задовольнити,
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
Представник відповідача в судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечив. Зазначив, що під час
проведення перевірки позивачем не
доведена реальність операцій із
контрагентами ТОВ «Бумбак Плюс», ТОВ
«Компанія Пром-Трейдінг», не надано
актів прийому-передачі товару,
сертифікатів якості ТМЦ, документів,
які б підтверджували факт отримання і
зберігання товару. Документи щодо
транспортування ТМЦ належним чином не
оформлені. Наявність у позивача лише
отриманої податкової накладної без
фактичного здійснення господарської
операції не може бути підставою для
включення визначених у такій накладній
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту.
підприємства-контрагенти позивача
відсутні за місцезнаходженням на
підтвердження чого є відповідні акти
перевірки, згідно з якими встановлено
відсутність юридичних осіб за
місцезнаходженням та неможливість
самостійно здійснювати
фінансово-господарську діяльність
через відсутність у них виробничих
потужностей та трудових ресурсів.
Тому, на думку податкового органу,
повідомленням-рішенням позивачу
правомірно збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість. А відтак в задоволенні
адміністративного позову слід
Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне:
ДПІ у Галицькому районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на підставі
направлення №656 від 03.09.2014 року та
відповідно до наказу ДПІ у Галицькому
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №628
від 03.09.2014 року проведена позапланова
виїзна перевірка товариства з
обмеженою відповідальністю «Науково
виробнича фірма «Марка» з питань
дотримання податкового законодавства
по взаєморозрахунках із ТОВ «Бумбак
Плюс», ТОВ «Компанія Пром-Трейдінг» за
травень, липень, серпень 2013р., за
наслідками якої складено Акт від
16.09.2014р. № 1301/13-04-22-04/38557981.
Згідно з висновками акта, перевіркою
встановлено порушення ТОВ НВФ «Марка»:
1) вимог п.п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, а саме:
завищено податковий кредит з податку
- за травень 2013 року в сумі 1273,33 грн.
- за липень 2013 року в сумі 5963,02 грн.
- за серпень 2013 року в сумі 5957,44 грн.
- за 1 кв. 2014 року в сумі 6000,00 грн.
2) вимог п.п.44.1, 44.6, ст..44, п.121.1 ст.121
Податкового кодексу України, ненадання
платником податків оригіналів
На підставі даного акта ДПІ у
Галицькому районі м. Львова винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 26.09.2014р. №
суму грошового зобов'язання з податку
платежем та 4798,45 грн. за штрафними
Судом встановлено, що вказані в акті
перевірки порушення вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «Бумбак Плюс», ТОВ «Компанія
Пром-Трейдінг» полягають у тому, що, на
думку податкового органу, господарські
операції позивача з вказаними
контрагентами фактично не відбувались,
відтак позивачем безпідставно
сформовано податковий кредит за такими
Відповідачем при формуванні висновків
щодо порушення позивачем вимог
податкового законодавства використано
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Компанія
Пром-Трейдінг», а також акт про
результати документальної
позапланової перевірки ТОВ «Бумбак
Плюс». Відповідно до зазначених актів
податковими органами встановлено
порушення вказаними контрагентами
вимог Податкового кодексу України при
формуванні податкових зобов'язань та
податкового кредиту по податку на
додану вартість. При цьому, до таких
висновків податковий орган дійшов у
зв'язку з тим, що такі не знаходяться за
юридичними адресами та не мають
достатньої кількості матеріальних та
трудових ресурсів, здійснювали
придбання товарно-матеріальних
цінностей у суб'єктів господарювання,
які мають ознаки фіктивності, а тому
факт виконання ними господарських
зобов'язань перед контрагентами, в тому
числі позивачем, не підтверджується.
Крім того, в акті перевірки позивача,
податковий орган вказує, що у
контрагентів ТзОВ НВФ «Марка» відсутні
виробничі потужності, основні фонди,
складські приміщення, транспортні
засоби, відсутні в достатній кількості
штатні працівники та фахівці, які
приймали б участь у здійсненні
товарно-матеріальних цінностей, що, на
думку податкового органу, вказує на
неможливість фактичного здійснення
З приводу вказаних порушень судом
встановлено наступне:
Щодо господарських операцій з ТОВ
Судом встановлено, що між ТзОВ НВФ
«Марка» та ТОВ «Бумпак Плюс» було
досягнуто усної домовленості щодо
поставки товарно-матеріальних
цінностей (складові елементи
На виконання умов договору
Постачальник - ТОВ «Бумпак Плюс»
передав у власність Покупцю - ТзОВ НВФ
«Марка» товарно-матеріальні цінності
грн. згідно з видатковою накладною №
РН-11-1801 від 18.11.2013р. (а.с.62). Оплата за
вказані ТМЦ проведена позивачем в
повному обсязі, що підтверджується
випискою з банківського рахунку від
15.11.2013р. (а.с.61)
У зв'язку з відвантаженням ТМЦ ТОВ
«Бумпак Плюс» видало Покупцеві (ТзОВ
НВФ «Марка») податкову накладну № 152
від 15 листопада 2013р.
Доставка ТМЦ від Постачальника до
Покупця здійснювалася транспортним
засобом - автомобілем, що належить ФОП
ОСОБА_3, з яким позивачем укладено
Договір на транспортні послуги № 05/20/1
від 20.05.2013р. (а.с.58-60). Надання послуги з
перевезення ТМЦ від Постачальника - ТОВ
«Бумпак Плюс» до Покупця - ТзОВ НВФ
«Марка» підтверджується
товарно-транспортною накладною № 1811
від 18.11.2013р. (а.с. 64)
Щодо господарських операцій з ТОВ
«Компанія Пром-Трейдінг».
Судом встановлено, що між ТзОВ НВФ
«Марка» та ТОВ «Компанія
Пром-Трейдінг» було досягнуто усної
домовленості щодо поставки
товарно-матеріальних цінностей
(складові елементи світильників).
На виконання умов договору
Постачальник - ТОВ «Компанія
Пром-Трейдінг» передав у власність
Покупцю - ТзОВ НВФ «Марка»
товарно-матеріальні цінності на суму
7640,00 грн. в т.ч. ПДВ 1273,33 грн. згідно з
ПДВ 5963,02 грн. згідно з видатковою
від 30.08.2013р.(а.с.78).
Оплата за вказані ТМЦ проведена
позивачем в повному обсязі, що
підтверджується виписками з
банківського рахунку від 03.06.2013р. (а.с.66),
від 08.08.2013р. (а.с. 71), від 12.09.2013р. (а.с.76).
У зв'язку з відвантаженням ТМЦ ТОВ
«Компанія Пром-Трейдінг» видало
Покупцеві (ТзОВ НВФ «Марка») податкові
накладні № 170 від 30 травня 2013р. (а.с.69), №
320 від 29 липня 2013р. (а.с.74), № 296 від 30
серпня 2013р. (а.с.79).
Доставка ТМЦ від Постачальника до
Покупця здійснювалася транспортним
засобом - автомобілем, що належить ФОП
Надання послуги з перевезення ТМЦ від
Постачальника - ТОВ «Компанія
Пром-Трейдінг» до Покупця - ТзОВ НВФ
«Марка» підтверджується
товарно-транспортними накладними №
30.08.2013р. (а.с. 80)., а також Актами здачі
прийняття робіт (надання послуг): № 31/05
від 31.05.2013р., № 31/07 від 31.07.2013р., № 02/09 від
Отримані від постачальників - ТОВ
«Бумбак Плюс» та ТОВ «Компанія
Пром-Трейдінг» ТМЦ ТзОВ ВКФ «Марка»
використало у своїй господарській
Так, позивачем надано суду договір № 001
від 09 січня 2013р. (а.с.47-49), згідно з
умовами якого СПД ФО ОСОБА_4 -
Виконавець зобов'язувався на
замовлення Замовника - ТзОВ ВКФ «Марка»
здійснювати складання світлодіодних
пристроїв згідно власних креслень та
технічних характеристик. Згідно з п.3.1
Договору складання виробів Виконавець
здійснює з комплектуючих, наданих
Наданими позивачем суду
бухгалтерськими документами (а.с.122-163)
підтверджується факт складського
обліку та списання у виробництво
світлодіодних пристроїв в якості
комплектуючих ТМЦ, отриманих ТзОВ ВКФ
«Марка» від ТОВ «Бумбак Плюс» та ТОВ
«Компанія Пром-Трейдінг».
Надання послуг з складання
світильників ФОП ОСОБА_4 на замовлення
ТзОВ ВКФ «Марка» підтверджується
Актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг): № 3006 від 30.06.2013р., № 3107 від
31.07.2013р., № 3108 від 31.08.2013р., № 3011 від
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку (який є основою
будь-якого іншого обліку)
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Відповідно до ст.1 зазначеного Закону,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до вказаного Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.
Суд зазначає, що первинні документи,
якими позивач доводить здійснення
господарської операції з
вищезазначеними контрагентами,
оформлені належним чином, такі містять
необхідні реквізити, повністю
відображають зміст господарських
операцій ТзОВ ВКФ «Марка» і не мають
недоліків, які б свідчили про їх
невідповідність вимогам до первинних
З висновків акту перевірки і долучених
відповідачем акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Компанія Пром-Трейдінг» (а.с. 92-101) та
акту про результати документальної
позапланової перевірки ТОВ «Бумбак
Плюс» (а.с. 82-91) судом встановлено, що
такі податкові накладні були
відображені контрагентами позивача у
складі податкових зобов'язань та на
момент здійснення спірних
господарських операцій та їх
декларування відсутні були
розбіжності у складі податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі вказаних контрагентів.
При наданні оцінки спірним
правовідносинам суд керувався
наступними нормами податкового
З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.
Згідно з п. 198.1. ст. 198 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:
-дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
-дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
За положеннями п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Згідно з п. 198.4. ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбаває (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.
Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
Пунктом 201.1. ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
Згідно з п. 201.4. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг. Податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п.201.6 ст. 201 ПК України).
Відповідно до п. 201.7. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).
Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п. 1.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 року, господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.
За змістом п. 2 цього ж Положення,
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
Вирішуючи спір, суд керується
принципом законності та виходить з
положень Конституції України,
відповідно до частини 2 статті 19 якої,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
За положеннями Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Суд зазначає, що сумнівність
господарських операцій позивача з ТОВ
«Бумбак Плюс» та ТОВ «Компанія
Пром-Трейдінг» обґрунтовується
податковим органом виключно
висновками актів: ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області «Про
результати документальної
позапланової перевірки ТОВ «Бумбак
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.11.2013 року по
31.01.2014р.» від 28.03.2014р. № 159/20-30-22-03/33815343 та
ДПІ у Печерському районі Головного
Управління Міндоходів у м. Києві «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Компанія Пром-Трейдінг» () щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
період березень, квітень, серпень,
вересень 2013 року» від 14.11.2013 року №
2310/26-55-22-01/38604877.
Фактично висновки таких актів
ґрунтуються на припущенні про
неспроможність вказаних контрагентів
позивача здійснювати поставку товарів
з причин відсутності їх за
місцезнаходженням. Даючи правову
оцінку таким висновкам, суд враховує,
що зустрічні звірки проводяться
податковими органами відповідно до
п.п.73.5 статті 73 Податкового кодексу
України з метою отримання податкової
інформації. При цьому, зустрічною
звіркою вважається співставлення
даних первинних бухгалтерських та
інших документів суб'єкта
господарювання, що здійснюється
органами державної податкової служби з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження господарських виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків, що здійснювалися між ними,
для з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку платника
податків. Зустрічні звірки не є
перевірками і проводяться в порядку
визначеному Кабінетом Міністрів
України. За результатами зустрічних
звірок складається довідка, яка
надається суб'єкту господарювання у
десятиденний термін.
Відповідно до п. 1 Порядку проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010р. № 1232 зустрічна звірка
полягає у зіставленні даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби, з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.
З аналізу вказаних норм вбачається, що
зустрічна звірка є заходом
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, в той час,
як функція податкового органу щодо
контролю за дотриманням податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
реалізується останніми шляхом
проведення перевірок у випадках та в
порядку, встановленому Податковим
Таким чином, за своєю правовою природою
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки не є актом перевірки
контролюючого органу та не може
містити в собі аналізу господарських
операцій платника податків та
висновків про нікчемність укладених
ним договорів. У зв'язку з цим,
обгрунтування податковим органом
виявлених порушень з посиланням на
висновки таких актів є неправомірним.
Відтак, суд відхиляє доводи
відповідача про те, що акт ДПІ у
Печерському районі Головного
Управління Міндоходів у м. Києві «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Компанія Пром-Трейдінг» підтверджує
безтоварність господарських операцій,
оскільки його зміст свідчить, що
зустрічна звірка не була проведена та
жодні первинні документи не
перевірялися взагалі.
Щодо акту ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області «Про
результати документальної
позапланової перевірки ТОВ «Бумбак
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.11.2013 року по
31.01.2014р.» від 28.03.2014р. № 159/20-30-22-03/33815343 суд
зазначає, що вказана перевірка
проводилась виключно за результатами
аналізу даних АІС «Податковий блок»
ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова,
без дослідження первинних документів,
про що зазначено у самому акті, а тому
суд не бере до уваги доводи відповідача
з посиланням на висновки такого акту.
При цьому, суд враховує, що вказаним
актом підтверджено відображення ТОВ
«Бумбак Плюс» господарських операцій з
ТзОВ НВФ «Марка» у складі податкових
зобов'язань по податку на додану
Оцінюючи дані факти, суд надає перевагу
письмовим доказам (первинним
документам) та поясненням позивача, а
також враховує, що про реальність
господарських операцій позивача з
контрагентами свідчить той факт, що
товарно-матеріальні цінності від
зазначених контрагентів були реально
обліковані підприємством та
використані у власній господарській
діяльності. Достовірних фактів, які б
викликали сумнів в реальності придання
таких у суду немає.
Суд критично оцінює посилання
представника відповідача на ту
обставину, що у контрагентів позивача,
не було достатньої кількості
матеріальних, трудових ресурсів та
транспортних засобів для виконання
договорів, що на його думку свідчить
про відсутність фактів поставки
товарів, оскільки вказані висновки не
знайшли свого підтвердження належними
і допустимими доказами по справі.
Таким чином, на переконання суду,
відповідачем не доведено
недобросовісності дій цих підприємств,
чи наявності мети на уникнення від
оподаткування операцій з позивачем.
Окрім того, обґрунтованість
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення обставинами, які
засвідчують порушення норм
податкового законодавства не
позивачем, а його контрагентом
(постачальником) є неприпустимим також
з огляду на практику Європейського
Суду з прав людини.
Так, у своїй практиці Європейський Суд
з прав людини чітко окреслив правило
індивідуальної відповідальності
платника податків, яке, зокрема,
полягає у тому, що добросовісний
платник податків не має зазнавати
негативних наслідків через порушення
законодавства його контрагентом.
Зокрема, у п.71 рішення у справі «Булвес»
АД проти Болгарії» Європейський Суд з
прав людини дійшов такого висновку, що
компанія-заявник не повинна нести
відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності.
Вищенаведений висновок Європейський
Суд з прав людини повторно підтвердив у
рішенні в справі «Бізнес Суппорт
Центр» проти Болгарії», в п.23 якого
зазначено, що у разі виявлення
податковими органами невиконання
постачальником своїх обов'язків як
платника ПДВ, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
Тому, допущені порушення податкового
законодавства постачальником у
ланцюгу постачання товару тягнуть
негативні наслідки саме для такого
постачальника та не впливають на право
позивача на віднесення до складу
податкового кредиту сум сплаченого в
ціні товару податку на додану вартість.
Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісними
платниками податків (постачальниками)
з метою незаконного отримання
податкових вигод або його обізнаності
з такими діями постачальника чи
сприяння ухиленню постачальника
товару у ланцюгу постачання від
виконання податкових зобов'язань може
слугувати підставою для висновку про
необґрунтованість податкової вигоди.
Однак у даній справі, податковим
органом (відповідачем) не доведено
існування таких обставин щодо
узгоджених протиправних дій позивача з
його контрагентами, які спрямовані на
безпідставне отримання податкових
Разом з цим, у контексті податкових
спорів практика Європейського суду з
прав людини свідчить, що встановлення
обов'язку сплатити податок/позбавлення
права отримати податкову вигоду
(податковий кредит чи бюджетне
відшкодування ПДВ) розглядається як
позбавлення власності. Відповідно,
воно повинно здійснюватися лише на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права (п.53 рішення Європейського суду з
прав людини у справі «Булвес» АД проти
Болгарії», п.23 Європейського суду з
прав людини у справі «Бізнес Суппорт
Центр» проти Болгарії»)
Суд враховує, що згідно з п.10.2 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного
судуУкраїни № 7 від 20.05.2013р. "Про судове
рішення в адміністративній справі", в
разі задоволення позову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи його окремих положень
суд повинен зазначити про це в судовому
рішенні та одночасно застосувати один
із встановлених законом способів
захисту порушеного права позивача: про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних
повноважень як способу захисту
порушеного права позивача
застосовується тоді, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту прийняття такого акта.

З огляду на вище викладене та з
врахуванням встановлених обставин
справи суд вважає, що викладені в акті
перевірки від 16 вересня 2014 року за №
1301/13-04-22-04/38557981 висновки податкового
органу про порушення позивачем норм ПК
України є необґрунтованими та не
знайшли свого підтвердження зібраними
у справі належними та допустимими
доказами, а тому адміністративний
позов про визнання протиправним та
скасування прийнятого на підставі
таких висновків податкового
повідомлення-рішення є обгрунтованим
та підлягає до задоволення.

Судові витрати у розмірі 182 гривень 70
коп. відповідно до ст. 94 КАС України
слід стягнути на користь позивача.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області № від 26.09.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
фірма «Марка» судовий збір в сумі 182
(сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Кузан Р.І.