Справа № 810/6568/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року 810/6568/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю.,

при секретарі судового засідання
Погоржевська М.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 3 - Климась
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
автомобільної інспекції Дніпровського
району ГУ МВС України в місті Києві;
Відділу державної автомобільної
інспекції Броварського МВ ГУ МВС
України в Київській області; Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції в Київській області
про визнання дій протиправними та
відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Відділу
державної автомобільної інспекції
Дніпровського району ГУ МВС України в
місті Києві, Відділу державної
автомобільної інспекції Броварського
МВ ГУ МВС України в Київській області,
Відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції в Київській
області, вчинені при проведенні
примусового стягнення штрафу за
постановою про адміністративне
правопорушення від 08.02.2013 року серії
АСІ № 163861;

стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 2046,20 грн.;

стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 відшкодування за
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.;

стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу у розмірі 3900 грн. та сплачений
судовий збір у сумі 255,78 грн.

В судових засіданнях позивач та його
представник підтримали позовні вимоги,
пояснивши суду, що 08.02.2013 інспектором
ДПС державної автомобільної інспекції
Дніпровського району ГУ МВС України в
місті Києві складений протокол про
адміністративне правопорушення АА2 №
317312 та Постановою від 08.02.2013 року АСІ №
163861 його визнано винним у вчиненні
правопорушення та накладено штраф у
розмірі 255,00 грн. 13 лютого 2013 року
позивач добровільно сплатив
зазначений штраф, що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
платіжного доручення № 179. Проте, у
жовтні 2014 року, під час подорожі разом
із дружиною та друзями Україною, після
зупинки його автомобіля
співробітниками ДАІ, позивачу стало
відомо, що ще у березні 2013 року було
відкрито виконавче провадження з
примусового стягнення з нього
вищенаведеного штрафу. В межах
виконання зазначеного виконавчого
провадження державним виконавцем
винесена постанова про розшук майна, що
у кінцевому випадку призвело до
затримання працівниками ДАІ
транспортного засобу позивача та
доставлення його на спеціальний
майданчик. Позивач вважає зазначені
дії відповідачів протиправними,
оскільки штраф був сплачений ним
добровільно, а тому підстав для
направлення постанови у Відділ
державної виконавчої служби для
відкриття виконавчого провадження, а
тим більше, для арешту його майна не
було. Вважає, що такі дії спричинили
додаткові витрати, розлад здоров'я, в
результаті чого йому завдано
матеріальної та моральної шкоди.

Представники Відділу державної
автомобільної інспекції Дніпровського
району ГУ МВС України в місті Києві
(далі - відповідач 1) та Відділу
державної автомобільної інспекції
Броварського МВ ГУ МВС України в
Київській області (далі - відповідач 2) в
судове засідання не прибули. В
письмових запереченнях зазначили, що в
зв'язку з тим, що одержувачем коштів від
сплати штрафів є Державне казначейство
України, а єдиної бази обміну даними до
липня 2013 року не було, тому інформація
про сплату штрафів в органи ДАЇ
надходила лише тоді, коли громадянин
сам приносив квитанції про сплату.
Оскільки інформацію про сплату штрафу
позивачем надано не було, тому
Постанову від 08.02.2013 року АСІ № 163861 було
направлено до виконавчої служби для
примусового виконання.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції в
Київській області (далі - відповідач 3) в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, мотивуючи тим, що на виконанні
Відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції в Київській області
з 20.03.2013 року перебував виконавчий
документ - Постанова про в справі про
адміністративне правопорушення від
08.02.2013 року АСІ № 163861. В ході проведення
виконавчих дій державним виконавцем
було встановлено, що боржникові
належить на праві власності
транспортний засіб та 15.07.2014 року
державним виконавцем було винесено
постанову про розшук майна боржника. В
зв'язку із сплатою боргу 13.10.2014 року,
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 8 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження».
Вважає, що виконавчі дії були вчиненні
на підставі, в межах та у спосіб
передбачений чинним законодавством
України.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення позивача, представника
відповідача 3, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.02.2013
інспектором ДПС державної
автомобільної інспекції Дніпровського
району ГУ МВС України в місті Києві
складений протокол про
адміністративне правопорушення АА2 №
317312.

Постановою від 08.02.2013 року АСІ № 163861
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
правопорушення та накладено штраф у
розмірі 255,00 грн.

13 лютого 2013 року позивач добровільно
сплатив зазначений штраф, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією платіжного доручення №
179.

15 лютого 2013 року протокол про
адміністративне правопорушення АА2 №
317312 та Постанову від 08.02.2013 року АСІ №
163861 направлено для виконання до
Відділу державної автомобільної
інспекції Броварського МВ ГУ МВС
України в Київській області.

11 березня 2013 року Постанову від 08.02.2013
року АСІ № 163861 було направлено до
Відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції в Київській області
для примусового виконання.

Надаючи правову оцінку діям Відділу
державної автомобільної інспекції
Дніпровського району ГУ МВС України в
місті Києві та Відділу державної
автомобільної інспекції Броварського
МВ ГУ МВС України в Київській області,
суд виходить із наступного.

Пунктом 9.15 Інструкції з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
порушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху, яка затверджена
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 26.02.2009 року № 77,
передбачено, що справи про
адміністративне правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху розглядаються за місцем
проживання правопорушника. У разі
розгляду справи за місцем учинення
правопорушення матеріали справи та
постанова в справі про адміністративне
правопорушення протягом десяти днів з
дня винесення вищезазначеної
постанови надсилаються до підрозділу
Державтоінспекції МВС за місцем
проживання порушника. Як було
встановлено судом, місцем проживання
ОСОБА_1 є м. Бровари.

Відповідно до положень Наказу МВС
України № 606 "Про вдосконалення
процедури сплати штрафів за порушення
Правил дорожнього руху та застосування
механізму автоматичного заліку таких
штрафів під час отримання коштів" від 16
липня 2013 року, відбувається щоденне
завантаження до автоматизованої
системи «Управління фінансами МВС
України» виписки про сплачені штрафи
за порушення правил дорожнього руху
отриманих у територіальних органах
Державної казначейської служби
України. Судом встановлено, що на час
складання постанови про
адміністративне правопорушення, а
також її передачі на виконання до
державної виконавчої служби даний
Наказ ухвалений не був.

Крім того, до прийняття зазначеного
наказу № 606 єдиної системи обміну
даними між казначейством та органами
ДАІ не було. В органи ДАІ інформація про
сплату штрафу надходила тільки після
надання громадянами квитанцій про
сплату штрафу. Відповідно до
Бюджетного кодексу, сплачені штрафи
надходять до державного бюджету, а
саме: на розрахунковий рахунок
органу Державного казначейства, що
також підтверджується даними із
платіжного доручення № 179.
Повноваження щодо контролю за обліком
усіх надходжень до державного бюджету
належать Державному казначейству
України.

Отже аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що на час
виникнення спірних правовідносин,
органи ДАІ доступу до інформації про
сплату штрафів, окрім як надання їм
квитанції про сплату, не мали, а тому (в
зв'язку із ненаданням такої квитанції)
правомірно направили Постанову від
08.02.2013 року АСІ № 163861 до Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції в Київській області
для примусового виконання.

Щодо вимоги позивача про визнання
протиправними дії Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції в
Київській області при проведенні
виконавчих дій по виконавчому
провадженню № 37122529, то суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, виходячи із наступного.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон)
визначено, що виконавче провадження, як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 8 ст.17 Закону примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом. Державною виконавчою службою
підлягають виконанню рішення інших
органів державної влади у випадках,
якщо за законом їх виконання покладено
на державну виконавчу службу.

Статтею 25 Закону визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документу до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Так, 20 березня 2013 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції в
Київській області відкрито виконавче
провадження з виконання Постанови АСІ
№ 163861 по стягненню з ОСОБА_1 штрафу у
розмірі 255 грн.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Тобто, виходячи із вищевикладеного,
державний виконавець після відкриття
виконавчого провадження повинен був не
пізніше наступного робочого дня
надіслати оскаржувану постанову
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Проте, як встановлено судом, постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 37122529 від 20 березня 2013 року, в якій
було встановлено семиденний строк для
добровільного виконання (до 26.03.2013
року), позивачу надіслано не було.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах. Готівкові кошти, виявлені у
боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.

Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження.

В судовому засіданні встановлено, що
державним виконавцем постанова про
відкриття виконавчого провадження
позивачу не направлялася, арешт на
кошти боржника не накладався, крім того
боржник для встановлення у нього
наявності грошових коштів, на які в
першу чергу звертається стягнення за
виконавчими документами не викликався.

Крім того, судом встановлено що до 15
липня 2014 року державним виконавцем
жодних дій проведено не було. Лише
15.07.2014 року була винесена постанова про
розшук майна боржника та зупинено
виконавче провадження. Отже, з моменту
відкриття виконавчого провадження до
першої дії минуло більше 15 місяців.

Таким чином, суд погоджується з
твердженням позивача щодо
протиправності дії Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції в
Київській області.

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної, матеріальної шкоди та
витрат на правову допомогу, до суд
вважає їх такими що підлягають
частковому задоволенню, в зв'язку із
наступним.

Відповідно до статті 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
або бездіяльністю органів державної
влади, їх посадових та службових осіб
при здійсненні ними службових
повноважень.

За цією нормою Конституції України
відшкодуванню шкоди в обов'язковому
порядку передує встановлення судом
незаконності рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх
посадових чи службових осіб та щоб ця
шкода була завдана саме цими рішеннями,
діями та бездіяльністю.

У відповідності до ч.3 статті 11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» шкода, заподіяна державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час виконання рішення,
підлягає відшкодуванню у порядку,
передбаченому законом, за рахунок
держави.

Згідно статті 1174 Цивільного кодексу
України шкода завдана фізичній особі
незаконними рішеннями, діями або
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади при
здійсненні ним повноважень
відшкодовується державою незалежно
від вини цієї особи.

Позивач вважає, що йому завдана
матеріальна шкода у розмірі 2046,20 грн. та
просить її стягнути.

В ході судового розгляду справи, судом
встановлено, що позивач дійсно зазнав
матеріальної шкоди, що була спричинена
йому внаслідок незаконних дій Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції в Київській
області. Проте, на думку суду стягненню
підлягають наступні витрати: 255,00 грн.
за повторну сплату штрафу; 25,50 грн. -
виконавчий збір; 50,00 грн. - витрати
виконавчого провадження; 288,00 грн. -
оплата за перебування автомобіля на
штрафному майданчику в м. Дубно; 801,90
грн. - оплата за проживання в готелі м.
Дубно.

В той же час, суд вважає безпідставними
вимоги про відшкодування витрат на
проїзд до м. Львів та назад, через
відсутність причинно-наслідкового
зв'язку між протиправними діями
виконавчої служби та заявленою до
стягнення шкодою в частині витрат на
проїзд позивача із друзями у м. Львів.

Компенсацію моральної шкоди позивач
визначає в розмірі 10 000,00 грн., яка
полягає у тому, що він знаходився під
впливом психологічного та морального
тиску, вимушений був переживати і
нервувати, а це призводить до стресу і
дуже негативно відбивається на стані
його здоров'я, що підтверджується
виписками із амбулаторної карти
хворого.

Суд зазначає, що розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

На переконання суду відшкодування
моральної шкоди позивачу у розмірі 2000
грн. буде належною компенсацією
понесених ним страждань у зв'язку із
протиправними діями Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції в
Київській області, що спричинили
затримання автомобіля та доставлення
його на спеціальний майданчик.

Щодо позовних вимог про відшкодування
витрат на правову допомогу в суді у
розмірі 3900 грн., суд не погоджується з
такою сумою, оскільки як вбачається з
матеріалів справи, а саме з журналів
судових засідань, безпосередньо в суді
представник позивача затратив 1 годину
13 хвилин.

Відповідно до Закону України від 20.12.2011
року № 4191 «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах,
в яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу,
у судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Станом на 17 грудня 2014 року мінімальна
заробітна плата складає 1218 грн. Тобто
граничний розмір витрат на правову
допомогу безпосередньо в суді складає
550,54 грн. (1218*40/100= 487,20*1,13= 550,54). Крім цього,
суд вважає, що оскільки представником
позивача були вчинені і інші дії,
необхідні для розгляду справи, а саме
складення позовної заяви, додаткових
клопотань то стягненню підлягає також
сума 500 грн.

Відповідно до положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, Якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог. Отже,
в зв'язку із частковим задоволенням
позовних вимог, стягненню підлягає
судовий збір у сумі 200 грн.

Керуючись статтями 90, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції в Київській області
при проведенні виконавчих дій по
виконавчому провадженню № 37122529.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
розмірі 1420 (одна тисяча чотириста
двадцять) грн. 40 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу у розмірі 1050 (одна тисяча
п'ятдесят) грн. 54 коп. та сплачений
судовий збір у сумі 200 (двісті) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 19 грудня 2014 р.