Справа № 826/14955/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 грудня 2014 року 11:54 №
826/14955/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Катющенка В.П.,
суддів: Добрівської Н.А., Шейко Т.І., за
участю секретаря судового засідання
Савченко А.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомОСОБА_1до Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України, Головної державної
фітосанітарної інспекції
прозобов'язання вчинити певні дії,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
і поновлення на посаді

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

від відповідачів - Бура Т.М.;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Головної
державної інспекції з карантину рослин
України «Укрголовдержкарантин», в
якому, з урахуванням уточненої
позовної заяви, просить суд:
зобов'язати Головну державну інспекцію
з карантину рослин України
«Укрголовдержкарантин» провести
нарахування та надати суду конкретно
визначену суму, яка підлягає стягненню
за весь вказаний час вимушеного
прогулу; стягнути з Головної державної
інспекції з карантину рослин України
«Укрголовдержкарантин» на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 07.11.2013 по
теперішній час; стягнути з Головної
державної інспекції з карантину рослин
України «Укрголовдержкарантин»
моральну шкоду в сумі 126000 грн.; поновити
позивача на аналогічній займаній
посаді; допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 28.12.2012 його незаконно
звільнено з посади заступника
начальника Державної інспекції з
карантину рослин по Закарпатській
області - заступника головного
державного інспектора з карантину
рослин по Закарпатській області.
Постановами Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.03.2013 та від 16.07.2013 та Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2013 позивача поновлено на посаді,
проте по сьогоднішній день рішення
суду не виконано. Крім того, зазначив,
що ним заявлено новий позов до
відповідача у зв'язку з тим, що по
теперішній час позивача не поновлено
на роботі і з моменту прийняття рішення
від 07.11.2013 про його поновлення і до
теперішнього часу він перебував у
вимушеному прогулі, заробітну плату за
час вимушеного прогулу йому не
виплачено.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.10.2014 закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 05.11.2014 ухвалою
суду без виходу до нарадчої кімнати,
занесеною секретарем судового
засідання до журналу судового
засідання, залучено до участі у справі
в якості другого відповідача -
Державну ветеринарну та фітосанітарну
службу України та допущено
процесуальне правонаступництво у
справі відповідача - Головної
державної інспекції з карантину рослин
України «Укрголовдержкарантин» на
Головну державну фітосанітарну
інспекцію.

У судовому засіданні 03.12.2014 позивач
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому
засіданні 03.12.2014 частково заперечував
проти задоволення позову з підстав,
викладених у письмових запереченнях,
зазначаючи, що позивач у даному позові
об'єднав свої позовні вимоги у справах
№ 826/6176/13-а та № 826/1315/13-а. Поновити ж
позивача на підставі цих судових
рішень відповідачі не можуть у зв'язку
з припиненням юридичної особи -
Державної інспекції з карантину рослин
по Закарпатській області.

На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України у судовому засіданні 03.12.2014
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до наступних
висновків.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва у
справі № 826/1315/13-а від 21.03.2013 позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково,
визнано протиправним та скасовано
наказ Головної державної інспекції з
карантину рослин України № 234-ос від
28.12.2012. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2013 у
зазначеній справі постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.03.2013 скасовано у частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника
начальника Державної інспекції з
карантину рослин по Закарпатській
області - заступника головного
державного інспектора з карантину
рослин по Закарпатській області;
стягнення з Головної державної
інспекції з карантину рослин України
«Укрголовдержкарантин» на користь
ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за
час вимушеного прогулу; стягнення з
Головної державної інспекції з
карантину рослин України
«Укрголовдержкарантин» на користь
ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в
розмірі 917,60 грн. та ухвалено у цій
частині нову постанову, якою дані
позовні вимоги задоволено. В іншій
частині постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.03.2013 - залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.07.2013 у справі № 826/6176/13-а позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано
наказ Головної державної інспекції з
карантину рослин України
«Укрголовдержкарантин» від 10.04.2013 за №
7 «Про звільнення ОСОБА_1»; поновлено
ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника
начальника Державної інспекції з
карантину рослин по Закарпатській
області - заступника головного
державного інспектора з карантину
рослин по Закарпатській області;
стягнуто з Головної державної
інспекції з карантину рослин України
«Укрголовдержкарантин» на користь
ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за
час вимушеного прогулу; допущено
негайне виконання постанови суду в
частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та
стягнення на його користь середнього
заробітку за один місяць. В решті
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.02.2014 у
зазначеній справі постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.07.2013 залишено без змін.

На виконання вищевказаних постанов
видані виконавчі листи та відкриті
виконавчі провадження.

21.11.2014 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойком О.М. винесено постанови про
закінчення виконавчих проваджень № №
43824460, 44359215 на підставі пункту 11 частини
1 статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження».

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Право на компенсацію заробітку,
втраченого за час виконання судового
рішення про поновлення на роботі,
встановлено статтею 236 Кодексу
законів про працю України, відповідно
до якої у разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Процедуру реалізації зазначеного
права у рамках адміністративного
судочинства встановлено статтею 267
Кодексу адміністративного судочинства
України, зокрема, частиною 9 вказаної
статті особа-позивач, на користь якої
ухвалено постанову суду, має право
подати до суду першої інстанції заяву
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою.

Таку заяву може бути подано протягом
десяти днів з дня, коли позивач
дізнався або повинен був дізнатись про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, але не пізніше дня
завершення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
за відповідною судовою постановою.

Проте, розгляд спірного питання щодо
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу позивачем обрано
не у спосіб, визначений законом.

Питання про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
судового рішення не може розглядатись
як новий публічно-правовий спір.

Така позиція викладена і в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 19.06.2013 № К/9991/92667/11.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача у
частині стягнення на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 07.11.2013 по теперішній час
задоволенню не підлягають.

Інші ж позовні вимоги ОСОБА_1 також не
підлягають задоволенню, оскільки
стосуються виконання рішень судів у
справах № 826/1315/13-а та № 826/6176/13-а, при
цьому, їх невиконання не породжує новий
публічно-правовий спір про поновлення
ОСОБА_1 на роботі.

У свою чергу, питання оскарження дій
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби врегульовано Законом України
«Про виконавче провадження» та статтею
181 Кодексу адміністративного
судочинства України й позивач не
позбавлений права на оскарження таких
дій шляхом звернення до суду з
відповідним позовом.

Також суд зазначає, що у разі
незрозумілості судових рішень у
справах № 826/1315/13-а та № 826/6176/13-а позивач
не позбавлений права звернутись до
суду у порядку статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
за відповідними роз'ясненнями.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 263 Кодексу адміністративного
судочинства України за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Таким чином, законодавством
встановлено право позивача за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення, на
звернення до суду із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судових
рішень у справах № 826/1315/13-а та №
826/6176/13-а.

Оскільки стягнення моральної шкоди є
похідною позовною вимогою від
попередніх вимог ОСОБА_1 й судом не
встановлено підстав для їх
задоволення, дана позовна вимога також
задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
відсутність підстав для їх
задоволення.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки відповідачами свідки не
залучалися й судова експертиза не
проводилася, судові витрати з позивача
стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Головуючий суддя
В.П. Катющенко

Судді
Н.А. Добрівська

Т.І. Шейко