Справа № 501/3946/14-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 501/3946/14-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Журавель П.І.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого судді - Запорожана
Д.В.,

судді - Домусчі
С.Д.,

судді - Шеметенко
Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м.
Іллічівськ Одеської області на
постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 19 серпня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Іллічівськ Одеської області про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

4 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до УПФ України в м.
Іллічівськ Одеської області про
зобов'язання перерахувати щомісячне
довічне грошове утримання в певному
розмірі з 1 січня 2012 року і здійснювати
відповідні перерахунки в майбутньому
та стягнення 267211,7 гривень такого
перерахунку.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував
незаконністю спірної бездіяльності.

Постановою Іллічівського міського
суду Одеської області від 19 серпня 2014
року вищенаведений позов було частково
задоволено. Зобов'язано відповідача
вчинити спірні дії з 21 січня 2012 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вищенаведену постанову, як
таку, що прийнята з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні даного позову у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з 21 січня 2012 року.

Колегія суддів лише частково
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
Указом Президента України від 20 жовтня
2003 року № 1198/2003 позивача було звільнено
у відставку. Наказом ТУДСА в Одеській
області від 27 жовтня 2003 року № 89-00
позивачу було встановлено щомісячне
грошове утримання у розмірі 88
відсотків заробітку /а.с. 25/.

Згідно останнього розпорядження про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання позивача від 11
квітня 2014 року № 132587 він його отримує у
розмірі 88 відсотків виходячи з
заробітку у 5812,95 (зарплата за березень
2007 року) гривень /а.с. 45/.

Позивачу було неодноразово, починаючи
з лютого 2014 року, відмовлено
відповідачем у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання /а.с. 41, 44, 50/.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону
України «Про статус суддів» (в редакції
чинній на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання) судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу».
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня
2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Таким чином, аналізуючи зазначені
норми, розрахунок розміру довічного
грошового утримання позивача слід
здійснювати з заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді,
відповідно до частини третьої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції Закону
України від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

Крім того, слід зазначити, що положення
частини третьої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від 8
липня 2011 року № 3668-VI визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 року № 3-рп/2013.

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Частиною 2 статті 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач звернувся з даним позовом до
суду лише 4 серпня 2014 року /а.с. 3/.

Спірні виплати є періодичним платежем,
тобто позивач повинен був щомісячно
дізнаватися про порушення своїх прав
відповідачем.

Матеріали справи не містять доказів
наявності у позивача будь-яких
поважних причин (що створювали реально
непереборні перешкоди для вчасного
звернення з даним позовом до
адміністративного суду) пропуску
зазначеного процесуального строку.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню лише з 4 лютого 2014 року.

Отже, колегія суддів лише частково
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з 21 січня 2012
року.

Пунктом 1 ст. 201 КАС України передбачено,
що підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно по суті вирішив дану справу,
однак з помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого його постанова підлягає
зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Іллічівськ Одеської області -
задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 19 серпня 2014 року -
змінити, виклавши її резолютивну
частину в наступній редакції: «Позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково. Позовні
вимоги за період з 1 січня 2012 року по 3
лютого 2014 року - залишити без розгляду.
Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Іллічівськ Одеської
області перерахувати та виплатити
судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 88
відсотків грошового утримання судді
працюючого на відповідній посаді, без
обмеження десятьма прожитковими
мінімумами, встановленими для осіб, які
втратили працездатність з 4 лютого 2014
року з урахуванням вже здійснених
виплат. В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити».

В іншій частині постанову
Іллічівського міського суду Одеської
області від 19 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в порядку передбаченому
діючим законодавством.

Головуючий
/Д.В.
Запорожан/

Судді
/С.Д.
Домусчі/

/Л.П.
Шеметенко/