Справа № 810/5274/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/5274/14
1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Київського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «П'ятигори»
про стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «П'ятигори» та просило
стягнути з відповідача
адміністративно - господарські санкції
та пеню за незайняті робочі місця
інвалідами у 2013 році в розмірі 34187, 98
грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що
підприємства, установи та організації,
які використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у
відповідності до ст.19 Закону України
«Про зайнятість населення», а тому
посилання відповідача на те, що
причиною невиконання ним вищевказаної
норми стало ненаправлення інвалідів на
підприємство центром зайнятості
необґрунтоване.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
Сільськогосподарський виробничий
кооператив «П'ятигори» є юридичною
особою - працедавцем, який відповідно
до статті 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» зобов'язаний виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

Відповідачем було подано до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (форма 10-ПІ), у
якому зазначено, що середньооблікова
чисельність штатних працівників
облікового складу відповідача
становить 135 осіб, з них:
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 3 особи; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
становить 5 осіб.

В зв'язку з тим, що
Сільськогосподарським виробничим
кооперативом «П'ятигори» не було
незабезпечено працевлаштування 2-х
інвалідів, позивачем було нараховано
відповідачу суму
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів - 32810,38
грн. та пеню за прострочення сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 1377,60 грн.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем здійснені всі
передбачені законодавством дії щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів. У зв'язку з
тим, що у діях відповідача відсутній
склад правопорушення, на нього не може
бути покладена відповідальність за
ненаправлення уповноваженими органами
необхідної кількості інвалідів для
працевлаштування чи за відсутності у
населеному пункті за місцем
знаходження товариства інвалідів, які
бажають працевлаштуватись.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» визначено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Згідно частини 3 вказаної статті
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно статті 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем подавалась до Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звітність за формою № 3-ПН про
наявність вакансій, з відміткою про
можливість працевлаштування
інвалідів. Згідно з вищезазначеними
звітностями для інвалідів на
підприємстві було передбачено
вакантні робочі місця, а саме : сторож
та підсобний працівник.

Доказів тому, що відповідач відмовив у
працевлаштуванні хоча б одній особі з
обмеженими можливостями (інваліду), яка
до нього звернулася, або що
уповноваженими органами держави
направлялися відповідні
особи-інваліди, але не були
працевлаштовані з його вини, позивачем
суду не надано.

Крім того, відповідно до листів
Тетіївського районного центру
зайнятості від 30.07.2014 №516/03/01-24 та від
10.09.2014 № 575/02/01-24 Сільськогосподарський
виробничий кооператив «П'ятигори»
активно співпрацює зі службою
зайнятості, щомісячно протягом 2013 року
подавав звіти про наявність вакансій
форми № 3-ПН та інформацію про попит на
робочу силу (вакансії), на яку можуть
бути працевлаштовані особи з соціально
уразливої категорії, а саме: інваліди.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем було
створено належні умови для
забезпечення працевлаштування
інвалідів та у його діях відсутнє
порушення норм чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи
колегією суддів не виявлено, суд повно
і правильно встановив фактичні
обставини справи, правильно визначив
правовідносини, що склалися між
сторонами, і дав їм належну правову
оцінку, - з огляду на що підстави до
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.