Справа № 2а-5027/11/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 р.
Справа № 50182/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання
- Корнієнко О. А.;

представника позивача - Данилюк О. І.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2011
року в справі за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій протиправними
та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2011 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву Головного управління
Пенсійного фонду України в Львівській
області до Головного управління
юстиції у Львівській області, відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій державного
виконавця протиправними; скасування
постанови державного виконавця про
накладення штрафу від 14 квітня 2011 року
ВП № 24910606, в розмірі 2040,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що у позивача були наявні
поважні причини, що перешкоджають
виконанню судового рішення, які не були
взяті до уваги державним виконавцем
при винесення оскаржуваної постанови
про накладення штрафу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
постанова головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ВП № 24910606 про накладення
штрафу за невиконання судового рішення
у встановлений державним виконавцем
строк у розмірі 2040,00 грн. відповідає
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», а відтак є законною і не
підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Львівській області, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що судом першої
інстанції при винесенні рішення
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Представник позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином, а
тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196
КАС України, вважає можливим
здійснювати розгляд справи за їхньої
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 30 березня 2011 року
головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області при примусовому
виконанні виконавчого листа № 2а-1513/10,
виданого 21 лютого 2011 року Сихівським
районним судом м. Львова, винесено
постанову ВП № 24910606 про накладення
штрафу за невиконання судового рішення
у встановлений державним виконавцем
строк в розмірі 1020,00 грн. та надано
строк для добровільного виконання
судового рішення до 06 квітня 2010 року.

Вказану постанову та вимогу державного
виконавця від 30 березня 2011 року за №
09-01-45/139/В3-4732 позивач отримав 01 квітня 2011
року за вхідним № 1453/5.

Позивач листом від 06 квітня 2011 року за
№ 3586/06-12 звернувся до начальника
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області з проханням
зупинити виконавче провадження та не
вчиняти дії відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження» по
виконанню виконавчого листа
Сихівського районного суду м. Львова №
2а-1513/10 від 21 лютого 2001 року до розгляду
судом справ про оскарження постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 24910606 від 04 березня 2011 року та
виконавчого листа № 2а-1513/10 виданого 21
лютого 2011 року.

14 квітня 2011 року головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2а-1513/10, виданого 21
лютого 2011 року Сихівським районним
судом м. Львова, винесено постанову ВП
№ 24910606 про накладення штрафу за
невиконання судового рішення у
встановлений державним виконавцем
строк в розмірі 2040,00 грн. та надано
строк для добровільного виконання
судового рішення до 21 квітня 2010 року.
Вказану постанову та вимогу державного
виконавця від 14 квітня 2011 року за №
09-01-45/139/В3-5454 позивач отримав 19 квітня 2011
року за вхідним № 1742/5.

Судове рішення у встановлений строк
позивачем не виконано, заходів щодо
його виконання не вжито.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України,
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно ст. 14 КАС України, постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 цього ж Закону,
підлягають виконанню державною
виконавчою службою виконавчі
документи, зокрема виконавчі листи, що
видаються судами.

Згідно ст. 22 цього ж Закону, виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання в такі строки - у разі якщо
судове рішення підлягає негайному
виконанню, - з наступного дня після його
постановлення.

Згідно ст. 25 Закону, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Згідно ч. 1 ст. 27 цього ж Закону, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Згідно ст. 30 цього ж Закону, негайному
виконанню підлягають рішення, зокрема
в інших випадках, якщо негайне
виконання передбачено законом і про це
зазначено у виконавчому документі. У
разі якщо рішення підлягає негайному
виконанню, державний виконавець
відкриває виконавче провадження не
пізніше наступного робочого дня після
надходження документів, зазначених у
статті 17 цього Закону, і невідкладно
розпочинає його примусове виконання.
Згідно ч. 1 ст. 89 цього ж Закону, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника на
посадових осіб - від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання. У разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державний виконавець у
тому ж порядку накладає на нього штраф
у подвійному розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 82 цього ж Закону, боржник
має право оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Згідно ч. 1 ст. 85 цього ж Закону, у
виконавчому провадженні на дії
(бездіяльність) державного виконавця
та інших посадових осіб державної
виконавчої служби по виконанню рішення
або відмову у здійсненні передбачених
цим Законом дій стягувачем чи
боржником може бути подана скарга до
начальника відповідного органу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до
відповідного суду.

Згідно ч. 1 ст. 87 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від двадцяти до
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян та призначає новий
строк для виконання.

Суд не бере до уваги твердження
позивача щодо протиправності
винесення відповідачем оскаржуваної
постанови про накладення штрафу,
оскільки прийнята Сихівським районним
судом м. Львова постанова в порядку
скороченого провадження, згідно вимог
ст.ст. 183-2, 256 КАС України підлягає
негайному виконанню, чого позивачем у
встановлений державним виконавцем
строк зроблено не було.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 07
червня 2011 року в справі № 2а-5027/11/1370- без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 08
грудня 2014 року.