Справа № 2а-2914/10/0870
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2010-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року 15:58
Справа № 2а-2914/10/0870

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Прасова
О.О. при секретарі Жучковій Н.С., за
участю прокурора Романова Р.О.,
представника позивача Белікової К.Г.,
представника відповідача Прокоф’єва
С.А. розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНОКСГРУП»

до Запорізької митниці

до Головного управління Державного
казначейства України в Запорізькій
області

за участю Прокуратури Запорізької
області

про визнання протиправним та стягнення
надмірно сплачених митних платежів по
податку на додану вартість

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІНОКСГРУП» (далі -
позивач або ТОВ «ІНОКСГРУП»)
звернулось із адміністративним
позовом до Запорізької митниці (далі -
Відповідач-1), Головного управління
Державного казначейства України в
Запорізькій області (далі - Відповідач-2
або ГУДКУ у Запорізькій області) про
визнання протиправним та скасування
рішення про визначення митної вартості
товарів від 15.04.2010р. №112000006/2010/000363/1,
прийняте Запорізькою митницею,
стягнення з Державного бюджету України
53238 грн. 29 коп. надмірно сплачених
митних платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що Запорізькій митниці під
час митного оформлення товару для
підтвердження заявленої митної
вартості в повному обсязі були надані
як обов'язкові, так і додаткові
документи. Викладені у декларації
митної вартості відомості базувались
на об'єктивних даних викладених у
документах, передбачених пунктами 7-9
«Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006р. №1766 (далі
- «Порядок декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження»).
Питання формування ціни продукції
відноситься виключно до компетенції
продавця. З урахуванням наданих
документів у митного органу були
відсутні підстави для самостійного
визначення митної вартості товару.
Позов просить задовольнити.

Відповідач-1 проти позову заперечив,
пояснивши, що при вивченні декларації
митної вартості та документів, наданих
брокером ТОВ «В-Бест», у митниці
виникли сумніви щодо заявленої митної
вартості товару і, відповідно до п.11
«Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження»,
витребувані додаткові документи.
Оскільки вартісний показник
заявленого на момент оформлення товару
був нижчий ніж у ціновій базі Єдиної
автоматизованої інформаційній системі
Державної митної служби України (далі -
ЄАІС ДМСУ), а декларантом не були надані
всі витребувані додаткові документи,
які підтверджують заявлену митну
вартість, митницею самостійно
визначено митну вартість товару у
рішенні про визначення митної вартості
від 15.04.2010р. №112000006/2010/000363/1. Просить у
позові відмовити.

Відповідач-2 проти позову заперечив з
підстав того, що кошти, які підлягають
зарахуванню до Державного бюджету
України після завершення митного
оформлення товарів перераховуються
митними органами з депозитного рахунку
на рахунки з обліку доходів, відкриті в
територіальних органах Державного
казначейства України у розрізі митних
органів і кодів класифікації доходів
бюджету. Вказані кошти перераховуються
до бюджету загальною сумою, тому органи
Державного казначейства України не
мають можливості перевірити факт
зарахування коштів до бюджету в
розрізі платників. Згідно зі ст.50
Бюджетного кодексу України повернення
платникам помилково та/або надмірно
сплачених податків, зборів
здійснюється органами Державного
казначейства України за поданням
органу, на який покладено справляння
платежу до бюджету. Пунктом 2 «Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи», затвердженого спільним
наказом Державної митної служби
України та Державного казначейства
України від 20.07.2007 №611/147,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 25.09.2007 за №1095/14362 (далі -
«Порядок взаємодії митних органів з
органами Державного казначейства
України в процесі повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи»), передбачено, що повернення
митних платежів з бюджету здійснюється
органами Державного казначейства
України на підставі висновку митного
органу, що здійснював оформлення
митної декларації. Оскільки
відповідний висновок щодо повернення
позивачу помилково або надмірно
сплачених митних платежів у сумі 53238
грн. 28 коп. від Запорізької митниці на
адресу Головного управління
Державного казначейства України в
Запорізькій області не надходив, тому
підстави для перерахування коштів у
нього відсутні. Просить справу
розглянути за відсутності його
представника.

Відповідно до ст.ст. 36-1, 37 Закону
України «Про прокуратуру», ст.60 КАС
України з метою захисту економічних
інтересів держави у розгляд справи на
боці відповідача вступив прокурор.

Прокурор підтримав позицію
відповідачів, просить у задоволенні
позову відмовити.

Сторони у справі, прокурор повідомили,
що надали до суду всі необхідні для
вирішення справи по суті документи.

Суд, вислухавши доводи сторін,
прокурора, дослідивши матеріали
справи, вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

07.04.2009р. між Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІНОКСГРУП» та
фірмою «Gulfstream Trading Limited», Нова Зеландія,
укладено зовнішньоекономічний
контракт № 001. Згідно специфікації №005
від 29.03.2010р. позивач імпортував до
України металопродукцію фірми «Leets
industries CО., LTD» виробництва Китайської
Народної Республіки.

12.04.2010р. декларантом Позивача ТОВ
«В-Бест» до Запорізької митниці подано
вантажну митну декларацію №112000009/0/003477,
якою заявлено митну вартість товару в
розмірі 33569 доларів 90 центів США або 266091
грн. 81 коп.

Відповідно до наданих декларантом
інвойсів, вантажної митної декларації,
в Україну завезені «прутки з легованої
інструментальної сталі без подальшої
обробки окрім кування, марка сталі Cr12MoV,
за кодом товару », «прутки з
легованої сталі, без подальшої обробки
окрім кування, марка сталі Cr6WV, за кодом
товару », «прокат плоский з
легованих сталей завширшки менш як 600
м.м., марка сталі Cr12MoV, за кодом товару
0».

Митна вартість товару була визначена
ТОВ «ІНОКСГРУП» відповідно до ст.ст. 266,
267 Митного кодексу України у розмірі
відповідно до ціни угоди (метод 1
визначення митної вартості).

Стосовно визначення декларантом
митної вартості «прокату плоского з
легованих сталей завширшки менш як 600
м.м., марка сталі Cr12MoV, за кодом товару
0» Запорізька митниця погодилась,
однак вона виказала сумніви щодо
заявленої митної вартості «прутків з
легованої інструментальної сталі без
подальшої обробки окрім кування, марка
сталі Cr12MoV, за кодом товару » та
«прутків з легованої сталі, без
подальшої обробки окрім кування, марка
сталі Cr6WV, за кодом товару ».

На підставі ст.265 Митного кодексу
України, п.11 «Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» Запорізька митниця
витребувала у декларанта ряд
додаткових документів для визначення
митної вартості, а саме:

- договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця;

- відповідна бухгалтерська
документація;

- калькуляція фірми - виробника
товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;

- інформація
зовнішньоторговельних організацій про
вартість товару;

- інші документи за власним
бажанням декларанта, про що вчинено
запис на зворотньому боці декларації
митної вартості (далі - ДМВ-1).

Про необхідність надання додаткових
документів, відповідно до запису на
ДМВ-1, 13.04.2010р., повідомлена, під розпис,
представник декларанта ТОВ «В-Бест»
Мордвінкова К.В.

13.04.2010р. позивачем до Запорізької
митниці надано додаткові документи:

- договір з третьою особою, що
пов'язаний з договором на поставку
товарів №20101401 від 14.01.2010р.;

- рахунок на попередню поставку
товарів з цінами нижче задекларованих
№2812-1 від 28.12.2009р.;

- платіжні доручення на оплату
раніше імпортованого товару, №10 від
10.12.2009р., №9 від 04.12.2009р., №8 від 27.10.2009р.

Про неможливість надати інші документи
вчинено запис декларантом на ДМВ-1.

Не приймаючи до уваги надані додаткові
документи, Запорізька митниця
самостійно здійснила митну оцінку
вартості товару, який поставлявся, про
що було видано Рішення про визначення
митної вартості товарів від 15.04.2010р.
№112000006/2010/000363/1.

У вказаному Рішенні Запорізька митниця
зазначила, що митна оцінка товару
здійснена за методом оцінки №6
(резервний метод) з урахуванням цінової
інформації ЄАІС ДМСУ.

16.04.2010р. за вих. № 1604-1 позивач звернувся
до Запорізької митниці зі зверненням
про надання пояснень стосовно того, як
митним органом було визначено митну
вартість оцінюваних товарів.

23.04.2010р. за вих. №07-02-09-24/2138 Запорізькою
митницею надано відповідь про те, що
декларантом не були надані додаткові
документи в повному обсязі, які
необхідні для підтвердження митної
вартості товарів на підставі положень
ст.265 Митного кодексу України, вимог п.14
«Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження». При
здійсненні митної оцінки був
застосований резервний метод
визначення митої вартості згідно ст.273
Митного кодексу України. Попередні
методи не застосовані за
невідповідністю умов, передбачених
ст.ст. 268, 269 Митного кодексу України та з
врахуванням норм статті 270 Митного
кодексу України.

Також, 16.04.2010р. за вих. №1604-2 та 21.04.2010р. за
вих. №2104-1 позивач звертався до
Запорізької митниці із зверненнями в
яких просив надати дозвіл на випуск у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання сплати до державного
бюджету сум податків і зборів за
вартістю, встановленою Рішенням про
визначення митної вартості товарів від
15.04.2010р. №112000006/2010/000363/1.

23.04.2010р. за вих. №07-01-09-24/2131 Запорізькою
митницею надано відповідь про
прийняття рішення щодо можливості
випуску товару - «прутки з легованої
інструментальної сталі, прутки з
легованої сталі, прокат плоский з
легованих сталей» у кількості 22948 кг.
під гарантійні зобов'язання - сплати до
державного бюджету суми податків і
зборів (обов'язкових) платежів, згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
Запорізькою митницею - Рішення про
визначення митної вартості товарів від
15.04.2010р. №112000006/2010/000363/1.

Позовна вимога щодо визнання
протиправним і скасування Рішення про
визначення митної вартості товарів від
15.04.2010р. за № 112000006/2010/000363/1, прийнятого
Запорізькою митницею, не підлягає
задоволенню оскільки:

1. Пунктом 5 «Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» передбачено, що для
заявлення митної вартості товарів,
визначеної за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), відповідно до статті 267
Митного кодексу України подається
декларація митної вартості за формою
згідно з додатком 1.

Згідно з п.7 «Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;

- рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу;

- банківські платіжні документи
(якщо рахунок сплачено), а також інші
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;

- рішення митного органу про
визначення митної вартості раніше
ввезених ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом);

- пакувальні листи;

- копію ліцензії на ввезення
(вивезення) товарів, імпорт (експорт)
яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до п.11 «Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи. Для
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості оцінюваних товарів
можуть подаватися:

- договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних,
брокерських (посередницьких) послуг,
пов'язаних з виконанням умов договору
(контракту);

- відповідна бухгалтерська
документація;

- ліцензійний чи авторський
договір (контракт);

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) фірми -
виробника товару;

- калькуляція фірми - виробника
товару;

- копія вантажної митної
декларації країни відправлення, а в
разі, коли в такій країні товар
розміщувався в митному режимі, яким не
передбачено сплату податків і
відповідно до якого товар перебував
під митним контролем, - копія вантажної
митної декларації, оформленої в
попередній експорту митний режим;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;

- сертифікат про походження
товару;

- відомості про якісні
характеристики товару;

- інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару та/або
сировини.

Запорізькою митницею у ТОВ «ІНОКСГРУП»
витребувані лише ті документи, які
перелічені у п.11 «Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» та можуть бути подані
для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів.

Як свідчать матеріли справи, ТОВ
«ІНОКСГРУП» для підтвердження митної
вартості товарів на вимогу Запорізької
митниці подано не всі додаткові
документи. Зокрема, не подано:

- відповідна бухгалтерська
документація;

- калькуляція фірми - виробника
товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;

- інформація
зовнішньоторговельних організацій про
вартість товару.

Таким чином, ТОВ «ІНОКСГРУП» до
Запорізької митниці не надано всіх
необхідних документів для визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, за вартістю
операції.

2. У ч.1 ст. 266 Митного кодексу
України зазначено, що визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

6) резервного.

Згідно ч.2 ст.266 Митного кодексу України
основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Відповідно до ч.3 ст.266 Митного кодексу
України якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Як зазначено у ч.5 ст.266 Митного кодексу
України, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу
(ч.7 ст.266 Митного кодексу України).

Запорізька митниця для визначення
митної вартості товарів обґрунтовано
не застосувала метод 1 (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)),
оскільки він не відповідає змісту ст.267
Митного кодексу України та п.11 «Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» - декларант не зміг
довести, що використані ним відомості є
об'єктивними, піддаються обчисленню та
підтверджуються документально.

Метод 2 (метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів) не міг бути
застосований через те, що ані
Запорізька митниця, ані ТОВ
«ІНОКСГРУП» не мали достовірної
інформації про вартість операції з
ідентичними товарами, які продавались
на експорт в Україну час експорту яких
збігався з часом експорту оцінюваних
товарів або був максимально наближений
до нього.

Через відсутність у декларанта та у
митного органу інформації про вартість
операцій з подібними (аналогічними)
товарами, які продавались на експорт в
Україну і час експорту яких збігався з
часом експорту оцінюваних товарів або
був максимально наближеним до нього, (з
урахуванням застережень передбачених
ст.270 Митного кодексу України), метод 3
(метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів), визначений ст.269
Митного кодексу України - не
застосовувався при визначенні
вартості імпортованого позивачем
товару.

Довід позивача про те, що 13.01.2010 згідно
вантажної митної декларації
№112000009/2010/000203 ТОВ «ІНОКСГРУП»
імпортувалася аналогічна продукція
того ж виробника і Запорізька митниця
прийняла заявлену позивачем митну
вартість згідно наданих комерційних
документів та зовнішньоекономічного
контракту судом не приймається до
уваги оскільки час експорту цього
товару не збігається з часом експорту
оцінюваних товарів у квітні 2010 і не є
максимально наближеним до нього, як це
передбачено ст.ст. 269, 270 Митного кодексу
України.

Товар зазначений у вантажній митній
декларації від 13.01.2010 №112000009/2010/000203 та
вантажній митній декларації від 12.04.2010
№112000009/0/003477 співпадає лише за кодом
- прутки з легованої
інструментальної сталі без подальшої
обробки окрім кування, марка сталі Cr12MoV.
Однак товар містить різні фізичні
характеристики.

Також товар у січні 2010 року
імпортувався позивачем в Україну за
більшою сумою вартості за один
кілограм, ніж у квітні 2010 року. Так,
вартість одного кілограма у січні 2010
року складала - 11 грн. 20 коп. (211704 грн. 85
коп. (ціна товару) : 18906 кг. (вага)), а у
квітні - 11 грн. 10 коп. (51335 грн. 18 коп. (ціна
товару) : 4626 кг. (вага))

Крім того, курс валюти змінився: у січні
2010 року він складав 7.9984 грн. за 1,0 дол.
США, а в квітні 2010 року - 7,9265 грн. за 1,0
дол. США. Позивачем ця обставина при
висуванні вказаного доводу не
врахована.

Метод 4 (метод визначення митної
вартості на основі віднімання
вартості) за відсутності документально
підтвердженої інформації про ціни
товарів найбільшої партії оцінюваних,
ідентичних чи подібних (аналогічних)
імпортних товарів, що продаються на
території України та відсутності
відомостей про такий товар у
декларанта та у митного органу -
обґрунтовано не застосовувався при
визначенні вартості імпортованого
позивачем товару.

Для визначення митної вартості товарів
на основі додавання вартості
(обчислена вартість) за основу береться
надана виробником товарів, які
оцінюються, або від його імені
інформація про їх вартість, яка повинна
складатися із сум, встановлених ст.272
Митного кодексу України. Оскільки ані
декларант, ані митний орган не мали
такої інформації, метод оцінки,
визначений ст.272 Митного кодексу
України при визначенні вартості
імпортованого позивачем товару - не
застосовувався.

Оскільки при послідовному
використанні наданих декларантом
документів та інформації про товар,
детального дослідження умов
застосування усіх попередніх методів,
при оцінці імпортованих товарів не
встановлено можливості застосування
методів, передбачених ст.ст. 267-272
Митного кодексу України, то митним
органом було прийнято рішення про
застосування методу, встановленого
ст.273 Митного кодексу України.

Резервний метод визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, передбачений ст.273 Митного
кодексу України і полягає у тому, що
митна вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Відповідно до наданих декларантом
інвойсів, вантажної митної декларації,
позивачем в Україну завезені:

- прутки з легованої інструментальної
сталі без подальшої обробки окрім
кування, марка сталі Cr12MoV, код товару
, сума вартості за один кг. - 01
долар 40 центів США;

- прутки з легованої сталі, без
подальшої обробки окрім кування, марка
сталі Cr6WV, за кодом товару , сума
вартості за один кг. - 01 долар 50 центів
США.

При застосуванні резервного методу
Запорізькою митницею використовувався
програмно-інформаційний комплекс
«Рівні митної вартості митних
оформлень у порівнянні з довідковими
цінами на товари», введений в дію
наказом Державної митної служби
України №1260 від 07.11.2008р., у ЄАІС ДМСУ.

Відповідно до даних з серверу ЄАІС ДМСУ
аналогічний за кодуванням товар:

- «прутки з легованої сталі», за кодом
товару , - має вартість 03 долари 85
центів США за один кг.;

- «прутки з легованої сталі», за кодом
товару , - має вартість 03 долари 31
цент США за один кг.

На підставі даних з серверу ЄАІС ДМСУ
Запорізькою митницею здійснено
корегування визначення митної
вартості товарів, які імпортувались в
Україну позивачем, що знайшло
відображення у Рішенні про визначення
митної вартості товарів від 15.04.2010р.
№112000006/2010/000363/1.

Таким чином, Запорізькою митницею
обґрунтовано визначено вартість
товарів, які імпортуються в Україну
позивачем, за допомогою резервного
методу (методу 6) на підставі
відомостей, що містяться в ЄАІС ДМСУ.

Позовна вимога щодо стягнення з
Державного бюджету України 53238 грн. 29
коп. надмірно сплачених митних
платежів по податку на додану вартість
також не підлягає задоволенню
оскільки:

1. Пунктом 2 «Порядку взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи»
передбачено, що повернення митних
платежів з бюджету здійснюється
органами Державного казначейства
України на підставі висновку митного
органу, що здійснював оформлення
митної декларації. Зазначений висновок
оформлюється відповідно до заяви
платника, яка подається до митного
органу, що здійснював оформлення
митної декларації.

Оскільки відповідний висновок щодо
повернення позивачу помилково або
надмірно сплачених митних платежів у
сумі 53238 грн. 28 коп. від Запорізької
митниці на адресу Головного управління
Державного казначейства України в
Запорізькій області не надходив, тому
підстави для перерахування коштів у
нього відсутні.

2. Відповідно до «Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших платежів
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами»,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007р. №618,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007р. за №1097/14364, для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Позивачем не надано доказів того, що
він звертався до Запорізької митниці у
встановленому порядку із заявою про
повернення з Державного бюджету
України митних платежів, надмірно
сплачених до бюджету. У зв'язку з цим,
Запорізька митниця не могла порушити
таке право позивача або його
охоронюваний законом інтерес.

Наведене свідчить про відсутність
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів ТОВ «ІНОКСГРУП» за позовною
вимогою про стягнення з Державного
бюджету України 53238 грн. 29 коп. надмірно
сплачених митних платежів по податку
на додану вартість. Дана позовна вимога
є необґрунтованою, оскільки заявлена
передчасно, у зв'язку з відсутністю між
сторонами спірних правовідносин саме з
цього питання, а отже - задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 158-163 КАС України; ст.ст. 266-273
Митного кодексу України; п. 5, 7, 11
«Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006р. №1766; п.2
«Порядку взаємодії митних органів з
органами Державного казначейства
України в процесі повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи», затвердженого спільним
наказом Державної митної служби
України та Державного казначейства
України від 20.07.2007 №611/147,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 за №1095/14362;
«Порядку повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших платежів
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами»,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007р. №618,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007р. за №1097/14364, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІНОКСГРУП» до Запорізької митниці та
до Головного управління Державного
казначейства України в Запорізькій
області про визнання протиправним та
скасування Рішення про визначення
митної вартості товарів від 15.04.2010р.
№112000006/2010/000363/1 та стягнення надмірно
сплачених митних платежів по податку
на додану вартість в сумі 53238 грн. 29 коп.
- відмовити в повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання заяви про
апеляційне оскарження обчислюється з
дня отримання нею копії постанови.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після
закінчення строків, залишаються без
розгляду, якщо суд апеляційної
інстанції за заявою особи, яка їх
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
О.О. Прасов

Постанову виготовлено у повному
обсязі 26.07.2010р.