Справа № 374/259/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 374/259/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Козіна С.М.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Пилипенко
О.Є.,

суддів: Глущенко
Я.Б. та Романчук О.М.,

при секретарі
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Відділу державної виконавчої
служби Ржищівського міського
управління юстиції Київської області
на постанову Ржищівського міського
суду Київської області від 08 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Відділу державної
виконавчої служби Ржищівського
міського управління юстиції Київської
області, третя особа: Фермерське
господарство «Вільний птах», про
визнання незаконною та скасування
постанови про накладення арешту та
заборони на відчуження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач - ОСОБА_2
звернулася до Ржищівського міського
суду Київської області з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Ржищівського міського управління
юстиції Київської області, третя особа:
Фермерське господарство «Вільний
птах», про визнання протиправною та
скасування постанови від 15 липня 2014
року у виконавчому провадженні ВП
№10978629 про накладення арешту на майно
ФГ «Вільний Птах».

Постановою Ржищівського міського суду
Київської області від 08 серпня 2014 року
адміністративний позов задоволено в
повному обсязі.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Ржищівського міського суду
Київської області від 08 серпня 2014 року.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи.

У судове засідання не з'явилися всі
особи, які беруть участь у справі,
причини неявки суду невідомі, про
розгляд справи були повідомлені
належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
Відділу державної виконавчої служби
Ржищівського міського управління
юстиції Київської області -
задовольнити, а постанову Ржищівського
міського суду Київської області від 08
серпня 2014 року - скасувати, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржувана
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 15.07.2014 року, була прийнята державним
виконавцем в межах зведеного
виконавчого провадження про стягнення
коштів з ФГ "Вільний птах" на користь
ОСОБА_2, ТОВ "Форпост-Х" та ТОВ "Роксана"
під час дії ухвали Ржищівського
міського суду Київської області від
05.05.2008 року про забезпечення позову,
якою вже накладено арешт на майно ФГ
«Вільний птах». Таким чином, державний
виконавець наклав арешт на майно, яке
вже було арештоване з метою
забезпечення позову.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції не погоджується,
оскільки вони суперечать фактичним
обставинам справи, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом, у відділі ДВС
Ржищівського МУЮ Київської області на
виконанні знаходиться зведене
виконавче провадження ВП № 10978629 про
стягнення з ФГ "Вільний птах" на користь
ОСОБА_2 - 750 000,00 грн., ТОВ "Форпост-Х" - 157
924,79 грн., ТОВ "Роксана" - 54 726,00 грн.,
Держави - 3 377,16 грн., Державного бюджету -
3 377,13 грн.

В ході здійснення виконавчого
провадження на підставі ст. ст. 33, 57 ЗУ
"Про виконавче провадження" постановою
державного виконавця Кармазина Р.М. від
15.07.2014 року ЗВП №10978629 накладено арешт
на все майно у межах загальної суми
звернення стягнення по зведеному
виконавчому провадженню з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, що належить боржнику:
ФГ «Вільний птах» у межах суми
звернення стягнення 1 066 207,88 грн.;
заборонено здійснювати відчуження
вказаного майна, яке належить боржнику:
ФГ «Вільний птах».

Вважаючи вказану постанову
протиправною, позивач звернулася до
адміністративного суду з даним
позовом.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно вимог ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 24.01.1999 року
№606-ХІV (далі - Закон №606), виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до частин 2, 5 статті 25 Закону
№606, державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у тому
числі здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ст. 33 ЗУ "Про виконавче
провадження" у разі якщо в органі
державної виконавчої служби відкрито
кілька виконавчих проваджень про
стягнення коштів з одного боржника,
вони об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Порядок накладення арешту на майно
боржника визначено статтею 57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно якою арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

Часинами 2 та 3 вказаної норми
визначено, що арешт на майно боржника
може накладатися державним виконавцем
шляхом:

винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Тобто, наведеною нормою надано право
державному виконавцю, з метою
забезпечення реального виконання
рішення, в тому числі виносити
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
у розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

За таких обставин, враховуючи, що
оскаржуваною постановою державного
виконавця від 15.07.2014 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, арешт накладено
саме в межах суми звернення стягнення 1
066 207,88 грн., то державний виконавець
діяв у межах повноважень наданих йому
законом.

Водночас суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги виходив з
того, що ухвалою Ржищівського міського
суду Київської області від 05.05.2008 року
на все рухоме та нерухоме майно, яке
належить ФГ "Вільний птах" та
розташоване по вул. 1-го Травня, 68-а в м.
Ржищів з метою забезпечення позову
ОСОБА_2 до ФГ "Вільний птах" про
стягнення заборгованості було
накладено арешт. Вказане
підтверджується копією витягу про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна від 06.05.2008 року
та копією витягу про реєстрацію в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 06.05.2008
року. Проте, колегія суддів
апеляційного суду звертає увагу на те,
що вказані витяги датовані 06.05.2008 року.

Натомість відповідачем долучено до
матеріалів апеляційної скарги
завірену копію витягу №42221986 від 18.10.2013
року, згідно якого запис про обтяження
накладене на підставі ухвали
Ржищівського міського суду Київської
області від 05.05.2008 року, вилучене за
завершенням п'ятирічного терміну
зберігання (термін дії до 06.05.2013 року).

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зауважити, що
нормами чинного законодавства не
передбачено заборони державному
виконавцю виносити постанову про арешт
майна боржника та заборони на його
відчуження у зв'язку з наявністю інших
обтяжень на майно цього боржника.

З приписів ст. 44 Закону України «Про
виконавче провадження» убачається, що
1. У разі якщо сума, стягнута з боржника,
недостатня для задоволення всіх вимог
за виконавчими документами, вона
розподіляється державним виконавцем
між стягувачами в порядку черговості,
встановленому цією статтею.

Вимоги стягувачів кожної наступної
черги задовольняються після
задоволення в повному обсязі вимог
стягувачів попередньої черги. У разі
якщо стягнута сума недостатня для
задоволення в повному обсязі усіх
вимог однієї черги, вимоги
задовольняються пропорційно до
належної кожному стягувачу суми.
Вимоги стягувачів щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
задовольняються в порядку надходження
виконавчих документів. Стягнута з
боржника сума розподіляється між
стягувачами згідно з виконавчими
документами, за якими відкрито
виконавчі провадження на день
зарахування стягнутої суми на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

Отже, суд першої інстанції помилково
дійшов висновку про можливість
задоволення позовних вимог та
скасування оскаржуваної постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 15.07.2014
року у зв'язку з тим, що вказане в ній
майно вже було арештоване з метою
забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було не в повному обсязі
встановлено фактичні обставини справи,
помилково застосовано норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до ухвалення
неправомірного рішення. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Ржищівського
міського управління юстиції Київської
області - задовольнити, постанову
Ржищівського міського суду Київської
області від 08 серпня 2014 року - скасувати
та прийняти нову, про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Ржищівського
міського управління юстиції Київської
області - задовольнити.

Постанову Ржищівського міського суду
Київської області від 08 серпня 2014 року -
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Є. Пилипенко

Судді:
Я.Б. Глущенко

О.М. Романчук

оловуючий суддя

Пилипенко О.Є.

Судді:

Глущенко Я.Б.

Романчук О.М