Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/800/10497/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Миколаївській області про перерахунок
пенсії, за касаційними скаргами
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Миколаївській області на постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 17 липня 2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва (далі
УПФ), Головного управління Державної
казначейської служби України у
Миколаївській області (далі ГУ ДКСУ) в
якому просила зобов'язати відповідачів
видати їй довідку про розмір
заробітної плати та здійснити, на
підставі такої, перерахунок пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ
«Про державну службу» (далі Закон №
3723-ХІІ), а також виплатити
заборгованість, у розмірі 34892,22 гривень.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що ГУ ДКСУ, всупереч вимогам
чинного законодавства, видало довідку,
у якій розміри надбавки за високі
досягнення у праці та премії враховані
у середніх розмірах, відносно цих
виплат, отримуваних начальниками
окремих відділів, у органі, звідки
звільнилась позивач. Крім того,
посилалась на те, що УПФ неправомірно
здійснила перерахунок її пенсії, на
підставі вищевказаної довідки.

ОСОБА_4 вважає це порушенням своїх прав,
у зв'язку з чим просила про задоволення
позову.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 17 липня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11 лютого 2014 року позовні вимоги
задоволено частково, зобов'язано ГУ
ДКСУ надати позивачу довідку про
розмір заробітної плати, що
враховується при призначенні пенсії,
обрахувавши суми премії та надбавки за
високі досягнення у праці у розмірі,
визначеному виходячи з того, що посада,
яку обіймала позивач, не має
відповідних їй аналогічних інших посад
та передати цю довідку до УПФ.
Зобов'язано УПФ прийняти вищезгадану
довідку та на її підставі здійснити
перерахунок пенсії позивача за період
з 11 квітня 2012 року і сплатити
заборгованість з виплати такої.

У касаційних скаргах, відповідачі,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в частині
задоволених позовних вимог, просять
ухвалені ними рішення, в цій частині,
скасувати та відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів, в межах статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України, дійшла висновку
про відхилення скарг з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що довідка про розмір заробітної плати
позивача, видана ГУ ДКСУ, не відповідає
вимогам закону, а здійснений УПФ
перерахунок пенсії, на підставі
вищезазначеної довідки, є
протиправним.

Судами встановлено, що позивач досягла
встановленого законодавством
пенсійного віку та починаючи з травня
2006 року їй призначена і виплачується
пенсія, у відповідності до статті 37
Закону № 3723-ХІІ.

12 березня 2009 року, ГУ ДКСУ видала
довідку про розмір заробітної плати
позивача, у якій розміри надбавки за
високі досягнення у праці та премії
враховані у середніх розмірах,
відносно цих виплат, отримуваних
начальниками окремих відділів, у
органі, звідки звільнилась позивач.

На підставі вищевказаної довідки УПФ,
починаючи з 11 квітня 2012 року,
здійснило перерахунок пенсії позивача.

Так, за змістом статті 37-1 Закону №
3723-ХІІ (в редакції статті, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин)
у разі підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям,
а також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Зі змісту вищезгаданої норми Закону №
3723-ХІІ вбачається, що вихідними
критеріями щодо визначення посади, з
якої враховується заробітна плати, при
здійсненні перерахунку пенсії, є
відповідна посада та ранг на момент
виникнення права на такий перерахунок.

У відповідності до положень частини 1
статті 25 Закону № 3723-ХІІ основними
критеріями класифікації посад
державних службовців є
організаційно-правовий рівень органу,
який приймає їх на роботу, обсяг і
характер компетенції на конкретній
посаді, роль і місце посади в структурі
державного органу.

Цією ж статтею установлено категорії
посад державних службовців з вичерпним
переліком посад, які до них
відносяться.

Статтею 26 Закону № 3723-ХІІ встановлено
ранги державних службовців, які
відповідають посадам, в межах
конкретної категорії.

Також, згідно з положеннями пункту 4
Постанови Кабінету Міністрів України
від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» (далі - постанова № 865) у
разі підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям
відповідно до рішень Кабінету
Міністрів України після набрання
чинності Законом України від 16 січня 2003
рок № 432-IV «Про внесення змін до Закону
України «Про державну службу»
заробітна плата для перерахунку пенсії
пенсіонерам, зазначеним у підпункті 2
цього пункту, яким пенсія призначена з
дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ,
визначається на підставі документів,
поданих на час перерахунку, виходячи із
сум заробітної плати, яку одержує
працюючий державний службовець на
відповідній посаді, з якої призначено
(перераховано) пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок.

При цьому премія, крім премій,
зазначених у другому реченні цього
абзацу, та інші надбавки нараховуються
в середніх розмірах відносно
визначених законодавством таких
виплат за відповідною посадою
(посадами) у тому державному органі,
звідки особа вийшла на пенсію, на
момент виникнення права на
перерахунок. Премія до державних,
професійних свят та ювілейних дат,
виплачена у місяці підвищення
заробітної плати, враховується в
розмірі 1/12 середнього розміру цієї
премії (премій), визначеного за
відповідною посадою (посадами), з якої
призначено (перераховано) пенсію.

Пунктом 5 постанови № 865 встановлено, що
перерахунок пенсій провадиться з
місяця підвищення розміру заробітної
плати працюючого державного службовця
на підставі поданої заяви та довідок,
виданих державними органами за
останнім місцем роботи.

Аналіз вищезазначених правових норм
Закону № 3723-ХІІ та постанови № 865 дає
колегії суддів підстави для висновку,
що при видачі довідки та здійсненні
перерахунку пенсії, відповідачам слід
було виходити з розміру заробітної
плати працюючого державного службовця
відповідного рангу і категорії, які
були встановлені позивачу до виходу на
пенсію, оскільки на час виникнення
права на такий перерахунок, посада з
якої призначено пенсію, у державному
органі за останнім місцем роботи -
відсутня.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що за приписами
частини 2 статті 3 Конституції України
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Право на соціальний захист закріплене
статтею 46 Конституції України, згідно з
якою громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

За змістом статті 21 та частини 2 статті
22 Конституції України усі люди є вільні
і рівні у своїй гідності та правах.
Права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними.

Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Враховуючи викладене, колегія суддів,
керуючись при вирішенні справи
принципом верховенства права, дійшла
висновку, що відсутність в державному
органі посади, аналогічної тій, з якої
особа звільнена на пенсію, не може бути
підставою для обмеження гарантованого
їй Конституцією права на гідне
пенсійне забезпечення.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли правильних висновків
про зобов'язання відповідачів видати
нову довідку про розмір заробітної
плати працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу і
здійснити позивачу перерахунок пенсії
на підставі такої.

З урахуванням вищезазначеного, судові
рішення ухвалені відповідно до норм
матеріального права з дотриманням норм
процесуального права, доводи
касаційних скарг їх висновків судів не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Миколаївській області відхилити, а
постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 17 липня 2013 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало