Справа № 807/268/13-а
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/268/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання -
Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивач: Чомоляк М.І.

відповідача: Швец Л.М. (довіреність від
24.11.2014 року № 806/01-26)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Закарпатській
області про відстрочення виконання
рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 7 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 22 грудня 2014 року
проголошено вступна та резолютивна
частина Ухвали. Ухвалу в повному обсязі
складено 23 грудня 2014 року.

Відділ примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Закарпатській області, в особі
головного державного виконавця
Вудмаска М.Ф., звернувся до суду з
поданням про відстрочення виконання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 2 жовтня 2014
року у справі № 807/268/13-а (якою поновлено
Чомоляк М.І. на посаді начальника
управління праці та соціального
розвитку Перечинської РДА) до 6 лютого
2015 року з тих підстав, що на вказану
посаду призначена Маханець Н.Ю., яка
перебуває у соціальній відпустці у
зв'язку з вагітністю та пологами, яка
триватиме до 6 лютого 2015 року.

В судове засідання представник
заявника не з'явився (та згідно ч. 2 ст. 263
КАС України, розгляд подання проведено
за його відсутності), позивач та
представник відповідача не заперечили
щодо відстрочення виконання рішення
суду за наявності встановлених законом
підстав.

Розглянувши подання про відстрочення
виконання судового рішення,
заслухавши думку позивача та
представника відповідача, дослідивши
необхідні для розгляду заяви матеріали
адміністративної справи, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
подання, виходячи з наступного:

Обов'язковість рішень суду є однією із
основних засад судочинства, та згідно
ч. 2 ст. 14 КАС України - постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець та/або особа, яка бере
участь у справі, може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, що видав виконавчий лист,
із заявою, в тому числі, про
відстрочення судового рішення.

З наведеного вбачається, що суд вправі
відстрочити виконання рішення лише у
виняткових випадках, за наявності
встановлених ч. 1 ст. 263 КАС України
випадків та за умови надання суду
відповідних доказів на підтвердження
неможливості виконання судового
рішення.

При цьому, відстрочення виконання
рішення - це перенесення його виконання
на більш пізній час у зв'язку з
існуванням обставин, за наявності яких
вчасне виконання завдає шкоди правам
або інтересам боржника або інших осіб.
Підставами для відстрочення виконання
може бути стан здоров'я боржника,
тимчасове скрутне матеріальне
становище, перебування на утриманні
непрацездатних осіб та інші поважні
причини, які утруднюють вчасне
виконання рішення суду.

Як вбачається з подання державного
виконавця, підставою для відстрочення
рішення суду про поновлення особи на
займаній на час звільнення посаді є
працевлаштування на цю посаду іншої
особи, яка на час примусового виконання
виконавчого листа перебуває у
соціальній відпустці у зв'язку з
вагітністю та пологами, про що суд
констатує наступне:

Підстави розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу встановлені
ст. 40 КЗпП України, та згідно п. 6 цієї
статті - такий розривається у випадку
поновлення на роботі працівника, який
раніше виконував цю роботу.

Якщо працівника поновлено на роботі за
рішенням суду, а на його посаді вже
працює інший працівник, то цей інший
працівник підлягає звільненню на
підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України (у
зв'язку з поновленням на роботі
працівника, який раніше виконував цю
роботу). При цьому звільнення на цій
підставі допускається, якщо неможливо
перевести працівника за його згодою на
іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Таким чином, роботодавець зобов'язаний
запропонувати працівникові, який
підлягає звільненню за п. 6 ст. 40 КЗпП
України, іншу роботу на тому ж
підприємстві. Якщо на посаді
поновлюваного працівника працює особа,
яка не може бути звільнена з ініціативи
роботодавця (у відповідності до ч. 3 ст.
40 КЗпП України), вона підлягає
обов'язковому працевлаштуванню.

Виходячи з наведеного, подання про
відстрочення виконання судового
рішення не підлягає до задоволення,
оскільки суперечить вимогам
законодавства, яким регулюються спірні
правовідносини, в зв'язку з чим не
відповідає вимогам ст. 263 КАС України та
в задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 165, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні подання відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Закарпатській області про
відстрочення виконання рішення суду -
відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, встановлені ст. 186 КАС України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення, а в
разі складення ухвали у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали (копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя
С.І. Рейті