Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/5807/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі міста Києва

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року

у справі № 46/496-А

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чиста Вода»

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чиста Вода» (далі -
позивач) звернулося до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва (далі -
відповідач) про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Оболонському районі м. Києва № /0
від 23 травня 2006 року, /0 від 23
травня 2006 року, № /0 від 25 травня 2006
року, /0 від 23 травня 2006 року,
№/1 від 20 липня 2006 року, № /1
від 20 липня 2006 року, № /1 від 20
липня 2006 року та рішення про результати
розгляду скарги № 16390/10/25-008 від 18 липня
2006 року.

Справа неодноразово розглядалась
різними судовими інстанціями.

Постановою Господарського суду міста
Києва від 29 січня 2007 року у задоволені
позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року постанову Господарського суду
міста Києва від 29 січня 2007 року
скасовано в частині відмови в
задоволенні вимог ТОВ «Чиста Вода» про
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м. Києва № /1
від 20 липня 2006 року та податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м. Києва № /1
від 20 липня 2006 року в частині
визначення податкового зобов'язання на
суму 11,90 грн. та прийнято в цій частині
нове рішення про задоволення позову. В
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

В касаційній скарзі ДПІ у Оболонському
районі м. Києва, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанцій
норм матеріального права, просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року в частині
задоволених позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення № /1 від 20
липня 2006 року і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва
провела виїзну планову перевірку ТОВ
«Чиста Вода» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 січня 2003
року та 31 грудня 2005 року, за
результатами якої був складений акт №
416-23-9-31287829 від 18 травня 2006 року.

За висновками акту перевірки
позивачем були порушені, зокрема,
вимоги: підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4,
пункту 5.9 статті 5, підпункту 11.3.1 пункту
11.3 статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» в
результаті чого: зменшено від'ємне
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток за 2003 рік на суму
37200,00 грн., з урахуванням балансових
збитків, які не компенсовані
прибутками до 01 січня 2003 року у сумі
18600,00 грн. (в тому числі по періодах: 1
квартал 2003 року у розмірі 19200,00 грн.,
півріччя 2003 року у розмірі 79000,00 грн., 3
квартал 2003 року у розмірі 18600,00 грн., 2003
рік у розмірі 37200 грн.); занижено податок
на прибуток за 2003 рік на суму 75570,00 грн.,
за 2004 рік на суму 50600,00 грн., за 2005 рік на
суму 4675,00 грн. (в тому числі по періодах:
1 квартал 2003 року у розмірі 29300,00 грн.;
півріччя 2003 року у розмірі 75570,00 грн.; 3
квартал 2003 року у розмірі 42930,00 грн.; 2003
рік у розмірі 22260,00 грн.; 1 квартал 2004
року у розмірі 50600,00 грн.; півріччя 2004
року у розмірі 43700,00 грн.; 3 квартал 2004
року у розмірі 24750,00 грн.; 2004 рік у
розмірі 20600,00 грн.; 3 квартал 2005 року у
розмірі 4675,00 грн.; 2005 рік у розмірі 4675,00
грн.); пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.3.1
пункту 7.3, підпункту 7.4.5 пункту 7.4,
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого:
занижено податок на додану вартість за
2003 рік на загальну суму 392762,00 грн., за 2004
рік на суму 208,00 грн., за 2005 рік на суму
16834,00 грн. (в тому числі по періодах: за
січень 2003 року у сумі 121973,00 грн., за
травень 2003 року у сумі 7483,00 грн., за
червень 2003 року у сумі 36437,00 грн., за
листопад 2003 року у сумі 55487,00 грн., за
грудень 2003 року у сумі 170958,00 грн., за
грудень 2004 року у сумі 208,00 грн., за
березень 2005 року у сумі 16834,00 грн.);
завищено податок на додану вартість за
листопад 2005 року у сумі 16834,00 грн.;
зменшено податок на додану вартість, що
підлягає бюджетному відшкодуванню за
січень 2003 року на суму 16184,00 грн.;
рішення Київської міської Ради
народних депутатів «Про затвердження
Положення про комунальний податок у
місті Києві» № 81/1291 від 18 березня 1994
року, в результаті чого встановлено
порушення вимог податкового
законодавства щодо нарахування
комунального податку за 2003 рік на суму
23,80 грн., за 2004 рік на суму 25,50 грн., за 2005
рік на суму 27,20 грн. (в тому числі по
періодах: січень 2003 року в сумі 1,70 грн.;
лютий 2003 року. в сумі 3,40 грн.; березень
2003 року в сумі 6,80 грн.; листопад 2003 року
в сумі 6,80 грн.; грудень 2003 року в сумі 5,10
грн.; січень 2004 року в сумі 10,20 грн.;
лютий 2004 року в сумі 3,40 грн.; 2 квартал 2004
року в сумі 5,10 грн.; 3 квартал 2004 року в
сумі 1,70 грн.; 4 квартал 2004 року в сумі 5,10
грн.; 1 квартал 2005 року в сумі 6,80 грн.; 2
квартал 2005 року в сумі 6,80 грн.; 3 квартал
2005 року в сумі 6,80 грн.; 4 квартал 2005 року
в сумі 6,80 грн.).

23 травня 2006 року ДПІ Оболонському
районі м. Києва на підставі вказаного
акта перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким на
підставі підпункту «б» підпункту 4.2.2.
статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті
17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ТОВ
«Чиста Вода» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
комунальний податок у розмірі 246,25 грн.,
в тому числі: 76,25 грн. - за основним
платежем, 170,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

23 травня 2006 року ДПІ Оболонському
районі м. Києва на підставі вказаного
акта перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким на
підставі підпункту «б» підпункту 4.2.2.
статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті
17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ТОВ
«Чиста Вода» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість у розмірі
622553,00 грн., в тому числі: 409380,00 грн. - за
основним платежем, 213173,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

23 травня 2006 року ДПІ Оболонському
районі м. Києва на підставі вказаного
акта перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким на
підставі підпункту «б» підпункту 4.2.2.
статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті
17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ТОВ
«Чиста Вода» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на прибуток у розмірі 194397,50
грн., в тому числі: 130845,00 грн. - за
основним платежем, 63552,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

25 травня 2006 року ДПІ Оболонському
районі м. Києва на підставі вказаного
акта перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким на
підставі підпункту «б» підпункту 4.2.2.
статті 4, підпункту 17.1.9 пункту 17.1 статті
17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ТОВ
«Чиста Вода» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок з доходів фізичних осіб у
розмірі 125,40 грн. пені.

Вказані податкові
повідомлення-рішення оскаржувались
позивачем в адміністративному порядку,
за наслідками якого рішенням ДПІ
Оболонському районі м. Києва від 18
липня 2006 року № 16390/10/25-008 «Про
результати розгляду первинної скарги»
податкове повідомлення-рішення було
скасоване у розмірі основного платежу -
93891,75 грн., штрафної (фінансової) санкції
- 46945,88 грн., інші податкові
повідомлення-рішення були залишені без
змін.

20 липня 2006 року ДПІ Оболонському районі
м. Києва на підставі вказаного вище
акту перевірки та з урахуванням
процедури адміністративного
оскарження прийняла податкове
повідомлення-рішення № /1, яким на
підставі підпункту «б» підпункту 4.2.2.
статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті
17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ТОВ
«Чиста Вода» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість у розмірі
482715,00 грн., в тому числі: 316488,00 грн. - за
основним платежем, 166227,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, 20 липня 2006 року ДПІ Оболонському
районі м. Києва на підставі вказаного
вище акту перевірки та з урахуванням
процедури адміністративного
оскарження прийняла податкові
повідомлення-рішення № /1 та №
/1 на аналогічні суми податкових
зобов'язань.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволені позовні вимоги, виходив з
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів, які б
спростовували обставини щодо
порушення ним норм законодавства з
питань оподаткування, викладені в акті
перевірки, на підставі якого були
прийняті оспорюванні податкові
повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції
задовольняючи позовні вимоги частково,
виходив з того, що визначення позивачу
податкових зобов'язань (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на додану вартість згідно
податкового повідомлення-рішення №
/1 від 20 липня 2006 року є
безпідставним, оскільки товариство
правомірно включило до складу
податкового кредиту відповідного
податкового періоду податок на додану
вартість згідно належним чином
оформлених податкових накладних,
отриманих від його контрагентів, а
саме: ТОВ «Пріоритет», ТОВ «Флокс Ю.А.»,
ТОВ «Тріумфоптторг», ТОВ
«Трансгаранан» та ТОВ
«Сервісконтракт», які на момент
виписування податкових накладних були
належним чином зареєстрованими
юридичними особами та платниками
податку на додану вартість. Також, суд
виходив з того, що податкові
зобов'язання із комунального податку
за січень 2003 року (у розмірі 1,70 грн.), за
лютий 2003 року (у розмірі 3,40 грн.) та за
березень 2003 року (у розмірі 6,80 грн.) були
нараховані товариству після
закінчення строку, встановленого
підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». Відмовляючи у задоволенні
решти позовних вимог, суд апеляційної
інстанції погодився з доводами суду
першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для визначення позивачу
податкових зобов'язань (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на додану вартість згідно
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення № /1 від 20
липня 2006 року слугував висновок
податкового органу про те, що ТОВ
«Чиста Вода» неправомірно включило до
складу податкового кредиту у січні,
травні, листопаді та грудні 2003 року
суми податку на додану вартість за
податковими накладними, отриманими
від: ТОВ «Сервісконтракт» статут,
свідоцтво платника податку на додану
вартість, первинні бухгалтерські та
інші фінансово-господарські документи
якого були визнані недійсними згідно
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 09 червня 2004 року у справі №
2-2553/04; ТОВ «Трансгаранан» статут,
свідоцтво платника податку на додану
вартість, первинні бухгалтерські та
інші фінансово-господарські документи
якого були визнані недійсним згідно
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 17 березня 2004 року у справі
№ 2-1462/2004; ТОВ «Флокс Ю.А.» статут,
свідоцтво платника податку на додану
вартість, первинні бухгалтерські та
інші фінансово-господарські документи
якого були визнані недійсним згідно
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 30 квітня 2004 року у справі №
2-1942; ТОВ «Пріоритет» статут, свідоцтво
платника податку на додану вартість,
первинні бухгалтерські та інші
фінансово-господарські документи
якого були визнані недійсним згідно
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 червня 2004 року у справі №
2-1802/04; ТОВ «Тріумфоптторг» статут,
свідоцтво платника податку на додану
вартість, первинні бухгалтерські та
інші фінансово-господарські документи
якого були визнані недійсним згідно
рішення Голосіївського районного суду
від 30 червня 2004 року за № 2-1802/04.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

За приписами абзацу 1 підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин) не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) чи банківським
документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

Таким чином, визнання недійсним
статуту та свідоцтва платника податку
на додану вартість саме по собі не
тягне за собою недійсність всіх угод,
укладених з моменту державної
реєстрації такої особи, з урахуванням
того, що судові рішення, якими було
визнано недійсними установчі
документи та свідоцтва платників
податку на додану вартість ТОВ
«Пріоритет», ТОВ «Флокс Ю.А.», ТОВ
«Тріумфоптторг», ТОВ «Трансгаранан» та
ТОВ «Сервісконтракт», були оскаржені в
апеляційному порядку, що
підтверджується довідками відповідних
районних судів міста Києва (арк. справ
69-70).

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов правомірного
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що станом на
момент здійснення господарських
операцій та виписування податкових
накладних ТОВ «Пріоритет», ТОВ «Флокс
Ю.А.», ТОВ «Тріумфоптторг», ТОВ
«Трансгаранан» та ТОВ
«Сервісконтракт» були належним чином
зареєстрованими юридичними особами та
платниками податку на додану вартість.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що визначення
податковим органом ТОВ «Чиста Вода»
податкових зобов'язань (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) по
податку на додану вартість в сумі 482715,00
грн. згідно податкового
повідомлення-рішення № /1 від 20
липня 2006 року є неправомірним.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не
містить посилань на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
в інших частинах позовних вимог, а
судом касаційної інстанції не
встановлено таких порушень згідно
положень частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає залишенню без змін,
а касаційна скарга - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Оболонському районі м.
Києва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі міста Києва залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна