Справа № К/9991/56704/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/56704/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Залізничного районного суду міста
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 11 листопада 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року в справі за його позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Сімферополя
Автономної Республіки Крим про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що йому на підставі статей 54,
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» призначена пенсія по
інвалідності та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідач в
порушення вимог вказаного Закону
обчислював їх без урахування
мінімальних пенсій за віком та
прожиткового мінімуму, встановленого
законами України на відповідні роки.

Просив суд зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії з 01 липня
2010 року та стягнути заборгованість з 01
січня по 01 липня 2010 року в сумі 23 737 грн.

Постановою Залізничного районного
суду міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 11 листопада 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року, позов задоволено частково:
зобов'язано перерахувати та виплатити
пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком з 01 січня
по 01 липня 2010 року в розмірі 22 521,24 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, позивач ставить
питання про скасування судових рішень
в частині відмови у задоволені позову
та ухвалення нового рішення в цій
частині про задоволення позовних
вимог. У обґрунтування касаційної
скарги зазначав, що суди неправомірно
обмежили перерахунок пенсії певною
датою, а також відмовили в індексації
стягнутої суми заборгованості.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачу встановлено
ІІ групу інвалідності, він є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії та
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Залізничному районі міста
Сімферополя Автономної Республіки
Крим та йому призначено державну та
додаткову пенсії відповідно до Закону
України Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 23 квітня 2009 року
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим перерахувати та
виплатити пенсію ОСОБА_4 в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком з листопада 2008 року.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2010 року рішення суду
першої інстанції змінено та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 пенсію у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, спричинену
здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком за період з листопада
2008 року по квітень 2009 року в сумі 19 007,40
грн.

21 червня 2010 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Сімферополя
Автономної Республіки Крим із заявою
про перерахунок пенсії з 01 липня 2010
року та виплату заборгованості по
пенсійному забезпеченню у зв'язку з її
виплатою у меншому розмірі з 01 липня 2007
року по 01 листопада 2008 року та з 01
травня 2009 року по 01 липня 2010 року, на що
отримав відмову.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що з 01 січня по 01 липня
2010 року пенсія позивача була виплачена
у зменшеному розмірі, а тому на його
користь підлягала стягненню
заборгованість у сумі 22 521,24 грн.
Порушення прав осіб у майбутньому не
може вважатися предметом судового
захисту, а тому позовні вимоги з 01 липня
2010 року не підлягали задоволенню, так
як і компенсація втрати частини доходу.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах доводів
касаційної скарги колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Частиною четвертою зазначеної статті
визначено, що в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІ групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Виплата додаткової пенсії відповідно
до статті 53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно до статті 8 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Стаття 52 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» установлено у
2010 році прожитковий мінімум на одну
особу в розрахунку на місяць у розмірі
з 01 січня - 825 грн., з 01 квітня - 839 грн., з 01
липня - 843 грн., з 01 жовтня - 861 грн., з 01
грудня - 875 грн.

Вихідним критерієм перерахунку пенсії
був мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, вирішуючи спір
суди попередніх інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про те, що при
розрахунку державної пенсії,
передбаченої статтею 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

За таких обставин територіальне
управління Пенсійного фонду України
повинно було здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної пенсії,
виходячи із збільшеного розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» з дня встановлення
прожиткового мінімуму.

Відмовляючи у перерахунку пенсії
позивача, суб'єкт владних повноважень
порушив його права та законні інтереси.

Вирішуючи питання про зобов'язання
здійснити перерахунок державної та
додаткової пенсії, суди, у разі
відсутності спору про право особи на
такий перерахунок або встановлення
такого права в судовому порядку, не
мають підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення такого
перерахунку, певним часовим проміжком,
якщо не відбулося змін у законодавстві.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України в постанові
від 08 липня 2014 року по справі № 21-222а14.

Тому суд першої інстанції прийшов до
неправомірного висновку про
зазначення кінцевої дати проведення
перерахунку пенсії та без відповідного
обґрунтування визначення саме такої
дати з урахуванням того, що станом на
дату ухвалення судового рішення зміни
у законодавстві щодо пенсійного
забезпечення позивача внесено не було.

Також є помилковим обчислення судом
першої інстанції суми заборгованості
пенсійного забезпечення та стягнення
на користь позивача заборгованості у
визначеному розмірі. Обчислення
розміру пенсійного забезпечення є
функцією та повноваженням відповідача
- територіального управління
Пенсійного фонду України, а не суду,
який вирішує питання щодо
правомірності дій відповідача при
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити такий перерахунок у разі
правомірності позовних вимог.

Апеляційний суд не звернув увагу на
дану правову помилку та залишив без
змін рішення районного суду.

За правилами статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 225, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року скасувати.

Постанову Залізничного районного суду
міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 11 листопада 2010 року
змінити: виключити з резолютивної
частини судового рішення посилання на
кінцеву дату проведення перерахунку
пенсії - 01 липня 2010 року, та суми
заборгованості - 22 521,24 грн..

В решті судове рішення залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/