Справа № 826/11616/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Приватбудсервіс» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Приватбудсервіс» до
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України про визнання
незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приватбудсервіс»
(надалі -ТОВ «Приватбудсервіс»,
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної архітектурно-будівельної
інспекції України (далі - Інспекція,
відповідач) про визнання незаконною та
скасування постанови № 168/14/7126-53/2606/02/2
від 26.06.2014 p.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 вересня 2014 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом неповно
з'ясовано обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

В судовому засіданні було задоволено
клопотання відповідача - Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, про заміну сторони
на її правонаступника - Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі звернення громадської
організації «Водно-моторний
спортивно-фізкультурний клуб
«Видубицький» № 22 від 13.06.2014р.
посадовою особою Інспекції із
залученням старшого слідчого СВ
Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві
Забродського P.M. у присутності
директора ТОВ «Приватбудсервіс»
Казміренко В.В., проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил ТОВ
«Приватбудсервіс» на об'єкті
будівництва цілісний майновий
комплекс на вул. Набережно-Печерська
дорога, 8 у Печерському районі міста
Києва.

За результатами складено акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
19.06.2014р.

Згідно з висновками, викладеними в
акті, перевіркою встановлено, що за
вказаною адресою знаходиться цілісний
майновий комплекс, який згідно
договору купівлі-продажу від 12.04.2007р.
належить ТОВ «Приватбудсервіс».

У ході перевірки та враховуючи наявні
та надані документи встановлено, що за
вказаною адресою збудовано та
експлуатуються 2 будинки охорони та
будівля адміністрації (відповідно до
ДТСУ-НБВ.1.2-16:2013 «Визначення класів
наслідків та категорії складності
об'єктів будівництва», категорія
складності зазначеного вище об'єкта
встановлена як II, (літера «Д», літера
«Е» та літера «Г» відповідно до
технічного паспорту БТІ від 06.08.2010р.)
без прийняття в експлуатацію
відповідно до вимог чинного
законодавства, чим порушено вимоги ч. 8
ст. 39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Інспекцією винесено припис про
усунення порушень вимог законодавства
від 19.06.2014 р., з вимогами заборонити
експлуатацію об'єкту та усунути
виявлені порушення відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Також, за результатами перевірки
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від
19.06.2014р.

Складені за результатами заходів
державного архітектурно-будівельного
контролю документи були врученні
директору ТОВ «Приватбудсервіс»
Казміренко В.В. про що свідчить підпис
на звороті зазначених документів.

За вчинене правопорушення, на підставі
поданих документів і матеріалів,
складених під час здійснення
позапланової перевірки, Інспекцією
винесено постанову від 26.06.2014 №
168/14/7/26-53/2606/02/2 про накладення штрафу,
відповідно до якої на позивача
відповідно до абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» накладено штраф у сумі 54
810,00 грн.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до договору купівлі - продажу від 12.04.2007
року позивачем було придбано
нестаціонарні споруди, а
експлуатуються капітальні споруди. У
зв'язку з цим, враховуючи, що за адресою
вул. Набережно-Печерська дорога, 8 у
Печерському районі міста Києва
збудовано та експлуатуються 2 будинки
охорони та будівля адміністрації без
прийняття в експлуатацію відповідно до
вимог чинного законодавства, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
постанова винесена Інспекцією з
підстав та у межах повноважень,
визначених чинним законодавством
України.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Згідно ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" орган державного
архітектурно-будівельного контролю
розглядає відповідно до закону справи
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
передбачено, що посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону.

Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. № 553 (далі
Порядок № 553).

Відповідно до п. 5 Порядку № 553,
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Згідно з положеннями п.7 Порядку № 553,
однією з підстав проведення
позапланової перевірки є звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом містобудування
містобудівного законодавства та
вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.

За результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки у двох
примірниках, один з яких надається
суб'єкту містобудування, крім акта
перевірки, складається протокол разом
з приписом усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил (п.п. 16,
17,18, 19 Порядку № 553).

Відповідно до пп. 2 п.11 Порядку № 553
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право, зокрема, складати
протоколи про вчинення правопорушень
та акти перевірок, і накладати штрафи у
межах повноважень, передбачених
законом.

Як свідчать матеріалів справи, за
адресою вул. Набережно-Печерська
дорога, 8 у Печерському районі міста
Києва знаходиться цілісний майновий
комплекс, який згідно договору
купівлі-продажу від 12.04.2007р. належить
ТОВ «Приватбудсервіс».

Відповідно до вказаного договору
купівлі-продажу, продавець передає, а
покупець приймає у власність цілісний
майновий комплекс. Відчужуване майно:
автопідйомник - 1 од., бони причальні - 74
од., друкарська машинка - 1 од.,
пантон-бон - 1 од., нестаціонарний
будинок охоронця - 2 од., нестаціонарний
будинок адміністрації - 1 од., комп'ютер -
1 од., акумулятор - 1 од.,огорожа
території - 103м., зварювальний апарат - 1
од., бензопила - 1од., котел - 1 од.

Водночас, під час апеляційного
розгляду справи встановлено, що
вказаний Договір містить ще й
Додатковий Договір № 1850 від 03.09.2010 р., зі
змісту якого вбачається, що
вищезгаданий п 1.1 був змінений і
викладений у новій редакції, а саме:
«...Відчужується майно: авто підйомник -
1 од., бони-причальні - 74 од., друкарська
машинка - 1 од., пантон-бон - 1 од., будинок
охоронця - 2 од. (літера «Е», площею 25,3 кв.
м., два поверхи, фундамент - бетон, стіни
- цегляні, покрівля - шифер; літера «Д»,
площею 27,1 кв. м., два поверхи, фундамент -
бетон, стіни - цегляні, покрівля - шифер),
будинок адміністрації - 1 будівля
(літера «Г», площею 177,1 кв. м., один
поверх, фундамент - бетон, стіни -
цегляні, покрівля - шифер), комп'ютер ЕС
1841 - 1 од., акумулятор - 1 од., огорожа
території -103 м., зварювальний апарат - 1
од., бензопилка - 1 од., котел - 1 од. Інші
умови Договору залишені без змін.

Даний Додатковий Договір є невід'ємною
частиною Договору та був
зареєстрований у встановленому
законом порядку.

Отже, наведене спростовує твердження
суду першої інстанції, що позивачем
придбано «мобільні» будинки, а
експлуатуються капітальні споруди.

Крім того, колегія суддів приймає до
уваги рішення Господарського суду м.
Києва у справі № 5011-74/6329-2012 від 31.07.2013 p.,
що набрало законної сили, за позовом
Першого заступника прокурора
Печерського району м. Києва, в
інтересах держави в особі Київської
міської Ради про визнання недійсним
Договору про внесення змін до Договору
купівлі-продажу цілісного майнового
комплексу від 03.09.2010 p., укладеного між TOB
«Астрая» та TOB «Приватбудсервіс» та
Договору купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу від 12.04.2007 p., третя
особа - Комунальне підприємство
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації».

З вказаного рішення вбачається, що при
розгляді справи Господарським судом м.
Києва, була проведена судова
експертиза - Київським
науково-дослідницьким інститутом
судових експертиз, за наслідками
проведення якої експертами зроблено
висновки про те, що будівлі Е, Д, Г
цілісного майнового комплексу
«Ремонтно-відстійний пункт № 1»
найбільш ймовірно зведені раніше ніж у
період з травня 2007 р. по вересень 2010
року.

Також судом встановлено, що в
результаті укладання Додаткової Угоди
від 03.09.2010 р. спірні об'єкти змінені не
були. Сторонами правочину лише були
визначені їх нові ідентифікуючі
ознаки, зокрема літери та площі.

Виключення в редакції спірної
додаткової угоди слова
«нестаціонарні» не свідчать про зміну
сторонами предмету купівлі-продажу, з
об'єкту рухомого майна на нерухому річ.

Окрім того, як свідчать матеріали
справи, згідно технічних паспортів на
нежитловий будинок (приміщення)
виготовлений Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 06.08.2010 року на
будівлі «Е», «Д», «Г» вказано, 1960 рік
побудови будівель.

Також, з відомостей ФДМ України
Харківського району м. Києва, які
містяться в матеріалах справи,
вбачається, що об'єкти нерухомості
цілісного майнового комплексу, щодо
яких була проведена відповідачем
перевірка, були введені в експлуатацію
в 1993 та 1994 рр.

Водночас стаття 39 Закону «Про
регулювання містобудівної
діяльності», який набрав чинності 12
березня 2011 року, визначає порядок
прийняття в експлуатацію, після
набрання ним чинності, закінчених
будівництвом об'єктів та містить
заборону на експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, за час його дії. Цей Закон
не містить темпоральних застережень,
зокрема про поширення його дії на
відносини, які виникли до набрання ним
чинності.

Питання щодо прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів було
вперше врегульовано постановою
Кабінету Міністрів України від 5 серпня
1992 року № 449, однак ця постанова
стосувалася лише об'єктів державного
замовлення. Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, не включених до державного
замовлення, мав визначатися Радою
Міністрів Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими державними адміністраціями
за погодженням з Міністерством
інвестицій і будівництва.

З дня набрання чинності у листопаді 1994
року Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
стаття 1 якого встановлювала
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудування, не передбачав
відповідальності за експлуатацію або
використання об'єктів містобудування,
не прийнятих в експлуатацію.

19 січня 2012 року згідно із Законом
України від 22 грудня 2011 року № 4220-VI
Закон № 208/94-ВР викладено у новій
редакції, пункт 6 частини другої статті
2 якої передбачає, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації.

Відповідно до статті 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99 Конституційний Суд України
зазначив, що за закріпленим у наведеній
статті Конституції України принципом
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Тобто Закон України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
зокрема положення пункту 6 частини
другої статті 2 щодо накладення штрафу
за експлуатацію або використання
об'єктів будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, регулює питання
відповідальності тих суб'єктів
містобудування, які вчинили
правопорушення у сфері містобудування,
зокрема не ввели в експлуатацію
відповідні об'єкти до початку їх
використання після набрання чинності
цим Законом.

Частина восьма статті 39 Закону № 3038-VI
зі змінами, внесеними згідно із Законом
України від 20 листопада 2012 року № 5496-VI,
встановлює, що експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих
(якщо таке прийняття передбачено
законодавством) в експлуатацію,
забороняється.

Таким чином, обов'язок введення
об'єктів будівництва в експлуатацію,
відповідальність за експлуатацію
об'єктів, не введених в експлуатацію,
можуть стосуватися лише тих суб'єктів,
які після закінчення будівництва та
початку використання, маючи
відповідний обов'язок, не ввели об'єкти
містобудування в експлуатацію, за що
встановлена відповідна
відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
04 березня 2014 року у справі за позовом
обслуговуючого кооперативу «Гаражний
кооператив «Кронштадт» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про визнання
протиправним і скасування рішення.

У відповідності до частини 1 статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, оскільки положення ч. 8 ст.
39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» не можуть
бути застосовані до спірних
правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про
протиправність постанови від 26.06.2014
року №168/14/7/26-53/2606/02/2 про накладення
штрафу, у зв'язку з чим, позовні вимоги
ТОВ «Приватбудсервіс» підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваного рішення було неповно
встановлено обставини справи та
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та є
підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст.41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Приватбудсервіс» задовольнити .

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Приватбудсервіс» до
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України про визнання
незаконною та скасування постанови
задовольнити.

Постанову Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України № 168/14/7126-53/2606/02/2 від 26.06.2014 p.
визнати протиправною та скасувати.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.