Справа № К/9991/42271/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/42271/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:
Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Пенсійного фонду (далі -
ГУПФ) України у Львівській області про
стягнення недоплаченої щомісячної
надбавки до пенсії дітям війни, за
касаційною скаргою ГУПФ України у
Львівській області на постанову
Шевченківського районного суду міста
Львова від 13 грудня 2010 року та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2011
року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд із позовом до ГУПФ України у
Львівській області про нарахування
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги. Свої вимоги
мотивував тим, що він відноситься до
категорії «діти війни» і відповідно до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» має право на
щомісячну державну соціальну допомогу
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком. Оскільки належна допомога йому
не виплачувалась, просив, з урахуванням
уточнень, поновити пропущений строк
для звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів,
визнати протиправними дії ГУПФ України
у Львівській області і зобов'язати
відповідача здійснити відповідні
перерахунки за період з 02.04.2010р.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Львова від 13.12.2010р. позов
задоволено частково. Поновлено
пропущений строк звернення до суду.
Визнано протиправними дії ГУПФ України
у Львівській області щодо
ненарахування і невиплати ОСОБА_4
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».
Зобов'язано відповідача провести
донарахування і виплату пенсії ОСОБА_4
з 01.04.2010р. по листопад 2010р. включно з
урахуванням підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».
Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2011р.
постанову Шевченківського районного
суду міста Львова від 13.12.2010р. скасовано
та прийнято нову постанову, якою позов
задоволено частково. Адміністративний
позов в частині позовних вимог про
визнання протиправними дій
відповідача щодо обмеження виплати
державної соціальної допомоги як
дитині війни, зобов'язання провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 02.04.2010р. по 16.05.2010р.
залишено без розгляду. Визнано
протиправними дії ГУПФ України у
Львівській області щодо нездійснення
нарахування та виплати ОСОБА_4
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 17.05.2010р. із
урахуванням вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Зобов'язано відповідача
провести ОСОБА_4 нарахування і
виплату підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
17.05.2010р. із урахуванням вимог Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
проведених виплат за вказаний період.
Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ГУПФ України у
Львівській області, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
1938 року народження, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27.04.2010р. №2154-VI Кабінету Міністрів
України було надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розміри лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком, а не від
розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії
повинні були здійснюватися в розмірі,
встановленому відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

За приписами ч.2 ст.99 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Оскільки ОСОБА_4 звернувся в суд із
адміністративним позовом лише 17.11.2010р.,
не надавши належних доказів поважності
причин пропуску передбаченого
процесуальним законом строку для
звернення до суду, то суд апеляційної
інстанції обґрунтовано залишив без
розгляду його позовні вимоги за період
з 02.04.2010р. по 16.05.2010р., тобто поза межами
шестимісячного строку до моменту
звернення позивача в суд.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом (ст.1
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі дітям
війни, суди, у разі відсутності спору
про право особи на отримання
підвищення до пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, не
мають підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Станом на дату ухвалення судового
рішення судом апеляційної інстанції
зазначені зміни внесені не були.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 щодо зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
йому недоплачене підвищення до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком за період з 17.05.2010р. є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Крім того, необхідно звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФ України
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, правильними є висновки суду щодо
невзяття до уваги доводів відповідача
про неврегульованість механізму
реалізації положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
положень ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків
апеляційного суду та встановлених
обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21
червня 2011 року, якою скасовано
постанову Шевченківського районного
суду міста Львова від 13 грудня 2010 року,
у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області про стягнення
недоплаченої щомісячної надбавки до
пенсії дітям війни - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.