Справа № 820/18719/14
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 грудня 2014 р.
№ 820/18719/14

Суддя Харківського окружного
адміністративного суду Панов М.М.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області, в
якому з урахуванням уточнених
позовних вимог просить суд стягнути з
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області середню заробітну плату за
весь час затримки її виплати, починаючи
з липня 2014 року ; стягнути з Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
відпускних за 2014 рік, а також
компенсацію за частину не відгуляної
відпустки у 2014 році в інші роки за весь
період служби; стягнути з Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
компенсацію за невидачу формового
одягу , починаючи з 2003 року; визнати
неправомірними дії ГУМВС України у
Луганській області щодо грубого
порушення трудового законодавства,
правил проведення службової перевірки
, порядку видання та ознайомлення
ОСОБА_1 з наказами; скасувати накази
ГУМВС України у Луганській області №
1853 від 11.09.2014 та № 291 о/с від 22.09.2014 року;
зобов'язати ГУМВС України змінити
формулювання звільнення позивача з
ОВС зі звільнення за ст. 64 п. "Є" (за
порушення дисципліни ) Положення "про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 114 від 29.07.1991 на, враховуючи думку суду
ст. 64 п. "И" (через сімейні обставини та з
інших поважних причин, перелік яких
затверджується Кабінетом Міністрів
України) або ст. 64 "Ж" (за власним
бажанням) цього Положення.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він був незаконно
звільнений згідно Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України в запас
Збройних сил за ст. 64 п. "Є" (за порушення
дисципліни), оскільки при прийнятті
рішення про його звільнення
відповідачем не були враховані всі
обставини та порушені норми
законодавства що регулює спірні
правовідносини.

Позивач у судове засідання не з`явився,
про дату, час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином.

Відповідач який належним чином
повідомлений, відповідно в судове
засідання не прибув, надав заяву про
розгляд справи за відсутності
представника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області. Через канцелярію
суду надав заперечення на
адміністративний позов в яких просив
відмовити в повному обсязі та зазначив,
що в спірних правовідносинах
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 КАС України
визначено, що письмове провадження -
розгляд і вирішення адміністративної
справи в суді першої, апеляційної чи
касаційної інстанції без виклику осіб,
які беруть участь у справі, та
проведення судового засідання на
основі наявних у суду матеріалів у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Тому у відповідності до ст. 41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, наказом
Луганського інституту внутрішніх
справ № 37 о/с від 17.08.1996 року був
прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ України. Має
спеціальне звання - підполковник
міліції, присвоєне 28.02.2014 році, займав
посаду оперуповноваженого УДСБЕЗ
ГУМВС України у Луганській області.

Відповідно до наказу ГУМВСУ від 31.07.2014
№ 1363 "Про тимчасову передислокацію
ГУМВСУ" ГУМВСУ у Луганській області
тимчасово передислоковане до м.
Сєвєродонецьк Луганської області (а.с.
51).

18.08.2014 позивач прибув до тимчасового
місця дислокації ГУМВСУ у Луганській
області.

З 24.08.2014 року позивач на службу не
виходив, про причини невиходу
керівництво УДСБЕС не повідомив, про
що свідчать акти про невихід на роботу
(а.с. 52-57).

02.09.2014р. начальником ГУМВС України у
Луганській області Науменко А.В. було
прийнято наказ № 1736 Про призначення та
проведення службового розслідування
за фактом порушення службової
дисципліни з боку оперуповноваженого
УДСБЕЗ ГУМВСУ ОСОБА_1 (а.с. 61).

На підставі Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої Наказом МВС України від
12.03.2013 року № 230 Оперуповноваженим
відділу аналізу координації роботи та
зонального контролю УДСБЕЗ ГУМВСУ
капітаном міліції Шевченко В.М., за
фактом порушення позивачем службової
дисципліни проведено службове
розслідування за результатами якого
складено висновок від 09.09.2014р.
затверджений начальником УДСБЕЗ ГУМВС
України у Луганській області Кучеровим
Д.С. (а.с. 63-65). За результатами
службового розслідування ОСОБА_1,
підлягав звільненню з органів
внутрішніх справи України за п. 64 "є" (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС за грубе
порушенням ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС України, Правил поведінки
та професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, що
виразилось у невиході на службу без
поважних причин під час проведення АТО
ігноруванні вимог керівництва щодо
належного виконання службових
обов"язків.

Наказом ГУМВСУ в Луганській області
від 11.09.2014 року № 1853 ОСОБА_1 було
звільнено з органів внутрішніх справи
України за п. 64 "є" (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС за грубе порушенням ст. 7
Дисциплінарного статуту ОВС України,
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 № 155, що виразилось у невиході на
службу без поважних причин під час
проведення АТО ігноруванні вимог
керівництва щодо належного виконання
службових обов"язків (а.с. 66-67).

Наказом ГУМВС України в Луганській
області від 22.09.2014 року № 291 о/с по
особовому складу підполковника
міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1),
оперуповноваженого відділу боротьби
зі злочинами у фінансовій сфері
Управління державної служби боротьби з
економічною злочинністю було
звільнено з органів внутрішніх справ
України у запас ЗС України за п.64 "Є"
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ на підставі
наказу ГУМВСУ в Луганській області від
14.10.2014 року № 3192.

Суд зазначає, що питання щодо
притягнення працівників органів
внутрішніх справ до дисциплінарної
відповідальності регулюються
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
Законом України від 22 лютого 2006 року №
3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут).

В преамбулі Дисциплінарного статуту,
вказано, що цей Статут визначає
сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Положення статей 1, 2 Дисциплінарного
статуту дають визначення понять
"службова дисципліна" та
"дисциплінарний проступок".

Службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту
передбачено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти
від протиправних посягань життя,
здоров'я, права та свободи громадян,
власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави; поважати
людську гідність, виявляти турботу
про громадян і бути готовим у будь-який
час надати їм допомогу; дотримуватися
норм професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої
форми одягу, вітання та етикету; з
гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють; берегти та підтримувати в
належному стані передані їй в
користування вогнепальну зброю,
спеціальні засоби, майно і техніку. У
разі виявлення порушень законодавства,
зловживань чи інших правопорушень у
службовій діяльності особа
рядового або начальницького складу
повинна вжити заходів щодо припинення
цих порушень та доповісти про це
безпосередньому або старшому прямому
начальникові.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
передбачений порядок накладення
дисциплінарних стягнень, відповідно до
якого начальник призначає службове
розслідування з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу. Перед
накладенням дисциплінарного стягнення
начальник або особа, яка проводить
службове розслідування, повинні
зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення. Про
накладення дисциплінарного стягнення
видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Зміст наказу
доводиться до відома особи рядового
або начальницького складу, яку
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. У разі
звільнення з посади або звільнення з
органів внутрішніх справ особі
рядового або начальницького складу
видається витяг з наказу. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. У разі притягнення
до дисциплінарної відповідальності
осіб рядового і начальницького складу,
які мають дисциплінарне стягнення і
знову допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Відповідно до п.п. "є" п. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 року №114 (надалі - Положення №114)
за порушення дисципліни особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік).

Грубе порушення ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС України, Правил поведінки
та професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, що
виразилось у невиході на службу без
поважних причин під час проведення АТО
ігноруванні вимог керівництва щодо
належного виконання службових
обов"язків підполковником міліції
ОСОБА_1 підтверджується актами про
невихід на роботу оперуповноваженого
відділу боротьби зі злочинами
підполковника міліції ОСОБА_1 від
24.08.2014р., 25.08.2014р., 26.08.2014р. 27.08.2014 р.28.08.2014
р.29.08.2014 р. (а.с. 52-57), відповідно до яких
ОСОБА_1 з 24.08.2014р. та по час складання
відповідних актів на службу не виходив
та причину невиходу на службу
керівництву УДСБЕЗ ГУМВСУ у Луганській
області не повідомляв. Вказані акти
підписані начальником УДСБЕЗ ГУМВСУ у
Луганській області Кучеровим Д.С.,
начальником відділу боротьби зі
злочинами у фінансовій сфері УДСБЕЗ
ГУМВСУ підполковником міліції
Батранчі Д.О., оперуповноваженим
відділу аналізу координації роботи та
зонального контролю УДСБЕЗ ГУМВСУ
капітаном міліції Шевченко В.М.

Жодних доказів про поважність причин
невиходу на службу з 24.08.2014р. позивачем
до суду не надано.

Щодо вимог позивача щодо стягнення
компенсації за формене обмундирування,
відсутній нормативно-правовий акт на
підставі якого особам рядового та
начальницького складу ОБС
здійснюється компенсація за невидане
формене обмундирування.

Також, позивач у своєму позові не
вказує жодної норми закону на підставі
якої йому повинна бути сплачена
компенсація за невиданий формений
одяг.

З приводу надання матеріальної
допомоги, суд зазначає, що відповідно
до наказу МВС України від 31.12.2007 № 499,
яким затверджено Інструкцію про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, а саме в п. 2.17.4.
зазначено, що підставою для надання
допомоги для оздоровлення особам
рядового чи начальницького складу є
наказ про особовий склад, за яким особа
рядового чи начальницького складу
вибуває в чергову відпустку.

Відповідно до довідки УКЗ ГУМВСУ
ОСОБА_1 чергова відпустка за 2014 рік у
період з 19.05.2014 по 22.09.2014 не надавалась.
Інформація щодо надання відпустки до
19.05.2014 в УКЗ ГУМВСУ відсутня.

Позивач не зазначає кількість не
використаних днів та за які саме роки
служби необхідно сплатити компенсацію
за невикористану відпустку.

З приводу розрахунків з позивачем з
липня 2014 року, суд зазначає, що з 01.07.2014
позивач на службу не виходив до
виконання службових обов'язків не
приступав, відповідно до наказів МВС
України від 28.07.2014 № 740 та від 06.08.2014 №
06.08.2014 № 782 нарахування грошового
забезпечення проводилось лише за
списками, які направлялись до МВС
України для перевірки, тобто в списках
були зазначенні особи рядового та
начальницького складу ОВС, які прибули
до тимчасового місця дислокації ГУМВСУ
та виконували службові обов'язки.

Отже, відповідачем на виконання вимог
ч. 2 ст. 71 КАС України до суду надані
належні та допустимі докази, які
свідчать про правомірність спірних
наказів та підтверджують фактичне
вчинення позивачем дисциплінарного
проступку та обґрунтоване
застосування такого крайнього заходу
дисциплінарного впливу як звільнення
позивача з органів внутрішніх справ,
тому адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 11, 71, 94, 128, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАСУ, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Панов М.М.