Справа № 826/17064/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Металургійний
центр"до Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м.
Києвіпровизнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Металургійний центр"
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.
До складу податкового кредиту
декларації за липень 2012 року було
правомірно включено податкові
накладні від постачальника ТОВ
"Укрбудконтракт", які несвоєчасно
зареєстровані постачальником в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
оскільки позивачем було подано заяву
зі скаргою на зазначеного
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту, а відповідні
первинні документи по господарській
операції були надані відповідачу під
час проведення перевірки.
В період щодо якого проводилась
перевірка позивач дійсно мав фінансово
- господарські взаємовідносини з ТОВ
«Преміум - Центр» за договором № 26/12 від
26.11.2012, які мали реальний характер, що
підтверджується відповідними
первинним документами та податковою
накладною зареєстрованою у
встановленому чинним законодавством
Документальним підтвердженням
переходу права власності до позивача
на товар отриманий від ТОВ «Преміум -
Центр» є видаткова накладна від 30.11.2012,
яка підтверджує факт
передачі/отримання майна від
постачальника до позивача.
Факт того, що ТОВ "Регіональна
інженерно - будівельна компанія"
вказало в податкових накладних
попередню адресу місцезнаходження
постачальника, за наявності факту
реєстрації відповідних накладних
відповідно до вимог чинного
законодавства та наявності
відповідних первинних документів, які
підтверджують факт реального
проведення господарських операцій не
може бути достатньою підставою для
відмови позивачу в формуванні
податкового кредиту.
Під час укладання договорів
купівлі-продажу цінних паперів витрати
по обслуговуванню та веденню договорів
були покладені на торговця цінним
паперами, з огляду на що позивач не мав
витрат на канцтовари, бензин, мобільний
зв'язок, пов'язані з оформленням
договорів по цінним паперам, а отже,
суми ПДВ з надання таких послуг цілком
обґрунтовано віднесені до податкового
Представник позивача у судовому
засіданні 19.11.2014 надала суду додаткові
усні пояснення та просила задовольнити
адміністративний позов у повному
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, через канцелярію суду надав
суду письмові заперечення, у яких
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Свої заперечення на адміністративний
позов відповідач обґрунтовує тим, що
позивачем до складу податкового
кредиту декларації за липень 2012 року
включено податкові накладні від
постачальника, які несвоєчасно
зареєстровані в ЄРПН та подано заяву зі
скаргою на постачальника, водночас до
зазначеної скарги не було додано копій
товарних чеків або інших розрахункових
документів, що підтверджують сплату
ПДВ. Також відповідач посилався на те,
що позивачем не було надано суду
документи, які підтверджують перехід
права власності на товар від ТОВ
«Преміум - Центр», та які підтверджують
подальшу реалізацію чи фактичне
використання у власній господарській
Водночас, відповідач посилався на те,
що позивачем включено до складу
податкового кредиту податкові
накладні, складені ТОВ "Регіональна
інженерно - будівельна компанія" з
порушенням норм чинного законодавства,
а саме, невірно зазначено
місцезнаходження покупця та не
підтверджено факт отримання товарів та
робіт від ТОВ "Енергоспецпроект".
Відповідач у судовому засіданні 19.11.2014
надав суду додаткові усні пояснення та
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.
У відповідності до частини першої
статті 41 та частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
27.11.2014 за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось та суд ухвалив
продовжити розгляд справи у письмовому
Підчас судового розгляду справи, суд,
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Металургійний центр"
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного (податкового)
періоду та становить 2 367 317 грн., та
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку у сумі 21 262 862 грн., відображеного у
податковій декларації з ПДВ, поданій за
За результатами перевірки складено акт
№ 5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014, яким
встановлено порушення вимог пункту 185.1
статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту
188.1 статті 188, пункту 196.1 статті 196,
статей 198, 199, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті
200, пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України, наказу Державної
податкової адміністрації України № 41
від 25.01.2011 "Про затвердження форм та
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість", зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за
адміністрації України № 1492 від 25.11.2011
«Порядок заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», наказу Міністерства
доходів і зборів України №678 від 13.11.2013
«Про затвердження форм та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», ТОВ "Металургійний центр"
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
липень 2014р. на суму 1 363 322 грн. та
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду за липень 2014 року
24.10.2014 на підставі акту №
5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014 прийняті
податкові повідомлення - рішення
відшкодування з податку на додану
вартість за липень 2014 року на 1363322,00 грн.
у тому числі за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) на 340830,50 грн. та
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за липень 2014 року на 59,00
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Металургійний центр"
не погоджуючись з податковим
24.10.2014 в частині завищення суми
податкового кредиту на суму 1 344 520,33 грн.
та штрафної санкції на суму 336
130,08 та податковим повідомленням -
рішенням № від 24.10.2014 в частині
завищення суми податкового кредиту на
суму 59,00 грн. звернулось з відповідним
позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Підтвердженням
продавцю про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня. Відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та/або порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період. У разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.
Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Таким чином у випадку, якщо податкова
накладна не зареєстрована в Єдиному
реєстрі податкових накладних, то
покупець позбавляється права на
включення сум податку на додану
вартість за такою податковою накладною
до податкового кредиту, та має право
включити відповідні суми податку на
додану вартість до податкового кредиту
тільки за умови подання разом з
декларацією за відповідний звітний
період заяви із скаргою на
постачальника з доданими до неї
копіями товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Відповідно до акту № 5606/26-56-15-01-15/25201389
від 07.10.2014 позивачем включено до складу
податкового кредиту декларації за
липень 2012 року податкові накладні від
постачальника, які несвоєчасно
зареєстровані в ЄРПН, та подано заяву
із скаргою на такого постачальника, яка
є підставою для включення сум податку
до складу податкового кредиту (додаток
№ 8 до податкової декларації №
від 20.08.2012), водночас не подано до заяви
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Позивачем факт того, що разом із
скаргою на ТОВ "Укрбудконтракт",
додаток № 8 до податкової декларації №
від 20.08.2012, ним не було надано
податковому органу копій первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг від ТОВ
"Укрбудконтракт" - не заперечується.

Таким чином, оскільки позивачем не було
додано до додатку 8 «Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)»
до податкової декларації з податку на
додану вартість за липень 2014 року копій
підтверджуючих документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням товарів або копій
первинних документів, складених
відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», що підтверджують
факт отримання таких товарів за
податковими накладними отриманими від
ТОВ "Укрбудконтракт", у той час, як
подання таких документів пунктом 201.10
статті 201 Податкового кодексу України
передбачено виключно разом зі скаргою
на постачальника, то ним не було
дотримано встановленого чинним
законодавством порядку за умови
дотримання якого у платника податків
виникає право на включення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість за податковими
накладними, які не зареєстровані в
Єдиному державному реєстрі податкових
накладних.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про обґрунтованість
викладеного в акті №5606/26-56-15-01-15/25201389
від 07.10.2014 висновку щодо допущення
позивачем порушення пункту 201.10 статті
201 Податкового кодексу України та
завищення суми бюджетного
відшкодування на рахунок платника на
41333,00 грн., згідно податкової декларації
за липень 2014 року.

Щодо встановлення відповідачем в акті
№5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014 відсутності
у позивача прав на формування
податкового кредиту за накладними
отриманими від постачальників ТОВ
"Преміум - Центр" та ТОВ
"Енергоспецпроект" суд зазначає
наступне.

Відповідач встановлюючи в акті
№5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014 факт
завищення позивачем бюджетного
відшкодування на суму 716 66,00 грн.
внаслідок включення до складу
податкового кредиту за листопад 2012
року податкової накладної № 4 від 30.11.2012
виписаної постачальником ТОВ "Преміум -
центр" посилається на факт анулювання
свідоцтва платника ПДВ ТОВ "Преміум -
Центр" 11.07.2014 та факт ненадання
позивачем до перевірки акту
приймання-передачі товару, який
відповідно до умов пункту 4.3 договору
укладеного між позивачем та ТОВ
"Преміум - Центр" підтверджує факт
переходу права власності на товар, а
також те, що в договорі номенклатура
товару вказана як: «комірки 1050 в І
секції РУ-10 ТП7397 та 1045 в II РУ-10 ТП7397», а в
видатковій накладній та податковій
накладній : «Комірка № 12 1045 в І секції
РУ-10 ТП7397 Комірка № 7 1050 в І секції РУ-10
ТП7397», а саме: вказані різні секції.

Позивачем на підтвердження факту
отримання товару за договором № 26/12 від
26.11.2012 надано під час проведення
перевірки податковому органу та суду
копію видаткової накладної № ЛНА-00001
від 30.11.2012, відповідно до якої ТОВ
"Преміум - Центр" було передано, а
позивачем прийнято наступний товар:
"Комірка № 12 1045 в І секції РУ-10 ТП7397" та
"Комірка № 7 1050 в І секції РУ-10 ТП7397".

Посилання відповідача на те, що в
договорі номенклатура товару вказана
як: «комірки 1050 в І секції РУ-10 ТП7397 та
1045 в II РУ-10 ТП7397», а в видатковій
накладній та податковій накладній :
«Комірка № 12 1045 в І секції РУ-10 ТП7397
Комірка № 7 1050 в І секції РУ-10 ТП7397» не
приймаються судом до уваги з огляду на
те, що відповідно до пункту 1.1 за
текстом договору «комірки 1050 в І
секції РУ-10 ТП7397 та 1045 в II РУ-10 ТП7397» за
текстом договору позначаються, як
комірки № 7 та № 12, а отже товар
«Комірка № 12 1045 в І секції РУ-10 ТП7397
Комірка № 7 1050 в І секції РУ-10 ТП7397» та
товар «комірки 1050 в І секції РУ-10 ТП7397
та 1045 в II РУ-10 ТП7397» є аналогічним
товаром.

Крім того, факт отримання позивачем
товару від ТОВ "Преміум - Центр" за
договором № 26/12 від 26.11.2012
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями акту приймання -
передачі технічної документації по
РП470 та ТП7397 за адресою бульв. І.Лепсе, 6,
відповідної технічної документації.

Відповідно до копії свідоцтва платника
ПДВ № 100337706 воно було видано ТОВ
"Преміум - Центр" 31.05.2011 та відповідно до
акту №5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014 було
анульоване 07.10.2014, а отже, податкова
накладна № 4 від 30.11.2012 була виписана
ТОВ "Преміум - Центр" в період дії
свідоцтва платника податку на додану
вартість.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців на позивача
основним видом економічної діяльності
позивача є "68.20 Надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна", а відповідно до
пункту 1.3 договору № 26/12 від 26.11.2012
придбання товару позивачем у ТОВ
"Преміум - Центр" здійснювалось з метою
приєднання електричних мереж об'єкта
реконструкції нежитлової будівлі під
офіс за адресою: м. Київ, б-р І. Лепсе 6
корпус "У", а отже було використано у
власній господарській діяльності та з
метою отримання прибутку.

В акті №5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014
відповідачем факт відсутності в
позивача права на формування
податкового кредиту за податковими
накладними № 29 від 28.03.2014 та № 5 від
06.02.2014 виписаними на ім'я позивача
постачальником - ТОВ
«Енергоспецпроект» обґрунтовано тим,
що відсутня реальність вчинення
господарських операцій між зазначеним
підприємством та позивачем, оскільки
актом №
430/26-57-22-01-10/31780106 від 05.09.2014 складеним за
результатами позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Енергоспецпроект"
встановлено факт того, що контрагентом
- постачальником ТОВ "Мілленіум білд" не
було передано на адресу ТОВ
"Енергоспецпроект" товари та послуги, а
фінансово - господарська діяльність
ТОВ «Енергоспецпроект» здійснюється
поза межами правового поля, що у свою
чергу свідчить про не набуття належним
чином, цивільної праводієздатності ТОВ
"Енергоспецпроект".

З аналізу акту № 430/26-57-22-01-10/31780106 від
05.09.2014 "Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Енергоспецпроект» () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ
«Мілленіум білд» () за
період з 01.03,2014 по 31.03.2014" вбачається, що
при проведенні перевірки за
результатами якої його було складено
фінансово - господарські
взаємовідносини між позивачем та ТОВ
«Енергоспецпроект» не досліджувались,
а викладені в ньому висновку стосовно
позивача ґрунтуються виключно на
твердженні податкового органу про те,
роботи придбані ТОВ
«Енергоспецпроект» у ТОВ «Мілленіум
білд» були у тому числі реалізовані
позивача, при цьому жодного
обґрунтування на підтвердження
зазначеного твердження не наведено.

Інших доказів, крім посилань на акт №
430/26-57-22-01-10/31780106 від 05.09.2014, відповідачем
на підтвердження факту того, що
фінансово - господарська діяльність
ТОВ «Енергоспецпроект» здійснюється
поза межами правового поля, суду надано
не було, як і не було зазначено про
причини неможливості надання
відповідних доказів.

На підтвердження факту правомірності
формування податкового кредиту за
податковими накладними № 29 від 28.03.2014
та № 5 від 06.02.2014, отриманими від ТОВ
"Енергоспецпроект" позивачем надано
суду копії зазначених накладних,
договору №19-047/ПД/13 від 24.04.2013 та
докази реєстрації зазначених
накладних в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відповідачем доказів, які б
спростовували пояснення позивача та
наданні ним докази суду не надано.
Зокрема, відповідачем не надано
доказів того, що ТОВ "Преміум - Центр" та
ТОВ «Енергоспецпроект» не відобразили
у своїй податковій звітності операції
з позивачем, а також, що ним не було
сплачено податок на додану вартість з
вказаних операцій. Відтак,
відповідачем не спростовано доводів
позивача та доказів, наявних у
матеріалах справи, які доводять
правомірність формування податкового
кредиту за податковими накладними
отриманими від контрагентів ТОВ
"Преміум - Центр" та ТОВ
«Енергоспецпроект».

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про те, що у позивача було
право на формування податкового
кредиту по операціях з контрагентами
ТОВ "Преміум - Центр" та ТОВ
«Енергоспецпроект».

Стосовно включення позивачем до складу
податкового кредиту податкових
накладних виписаних ТОВ "Регіональна
Інженерно - будівельна компанія" № 21
від 25.04.2013 та № 8 від 12.07.2013, які
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних з невірним
місцезнаходженням покупця суд звертає
увагу на наступне.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів,
зокрема, у паперовому вигляді. У
податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: порядковий номер податкової
накладної; дата виписування податкової
накладної; повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; ціна постачання без
урахування податку; ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Таким чином, пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України
визначений виключний перелік
реквізитів, які має містити податкова
накладна та за відсутності яких
відповідно до пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України втрачає
право на формування податкового
кредиту за відповідною накладною.

Відповідно до акту №5606/26-56-15-01-15/25201389
від 07.10.2014 податкові накладні № 21 від
25.04.2013 та № 8 від 12.07.2013 зареєстровані в
Єдиному реєстрі податкових накладних з
невірним місцезнаходженням покупця, а
саме, замість місцезнаходження -
вул. Г. Сковороди, 21/16, м. Київ, 04070
вказано - вул. Турівська, 15, м. Київ, 04080.

Дослідивши податкові накладні № 21 від
25.04.2013 та № 8 від 12.07.2013, копії яких
наявні в матеріалах справи, суд
встановив, що відповідні накладні
містять обов'язкові реквізити перелік
яких визначений в пункті 201.1 статті 201
Податкового кодексу України.

При цьому суд звертає увагу на те, що
зазначення невірної адреси
місцезнаходження покупця, яка
відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України не є
обов'язковим реквізитом податкової
накладної, є технічною опискою
постачальника за якою позивач не можу
нести відповідальність, та яка на думку
суду, не можу мати наслідком
позбавлення суб'єкта господарювання
права на податковий кредит по фактично
проведеній фінансово - господарській
операції.

Водночас суд звертає увагу на те, що
реальність фінансово - господарських
операцій між позивачем та ТОВ
"Регіональна Інженерно - будівельна
компанія" відповідачем ні в акті
№5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014, ні під час
судових засідань під сумнів не
ставилась та не заперечувалась.

З огляду на зазначене суд дійшов
висновку про те, що у позивача були
наявні право підстави для формування
податкового кредиту за рахунок ПДВ за
податковими накладними № 21 від 25.04.2013
та № 8 від 12.07.2013.

Щодо встановлення в акті
№5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014 факту
допущення позивачем порушення статті
пункту 196.1 статті 196, статті 199
Податкового кодексу України суд
звертає увагу на наступне.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України
встановлено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Пунктом 77.8 статті 77 Податкового
кодексу України, встановлено, що
Перелік матеріалів, які можуть бути
підставою для висновків під час
проведення документальної планової
перевірки, та порядок надання
платниками податків документів для
такої перевірки встановлено статтями
83, 85 цього Кодексу.

Статтею 83 Податкового кодексу України
встановлено, що для посадових осіб
органів державної податкової служби
під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; виключено; інші матеріали,
отримані в порядку та у спосіб,
передбачені цим Кодексом або іншими
законами, контроль за дотриманням яких
покладений на органи державної
податкової служби.

Отже, під час проведення
документальної планової перевірки
дослідженню підлягає досить широке
коло документів, до яких зокрема,
віднесено податкові декларації
(розрахунки), фінансову, статистичну та
іншу звітність, регістри податкового
та бухгалтерського обліку, ведення
яких передбачено законом, первинні
документи, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, отримані в
установленому законодавством порядку
органами державної податкової служби
документи та податкова інформація, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків, експертні
висновки.

Пунктами 199.1 та 199.2 статті 199
Податкового кодексу України
встановлено, що у разі якщо придбані
та/або виготовлені товари/послуги,
необоротні активи частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях. Частка використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях
визначається у відсотках як відношення
обсягів з постачання оподатковуваних
операцій (без урахування сум податку)
за попередній календарний рік до
сукупних обсягів постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій (без урахування сум податку)
за цей же попередній календарний рік.
Визначена у процентах величина
застосовується протягом поточного
календарного року.

Згідно з пунктом 199.3 статті 199
Податкового кодексу України платники
податку, у яких протягом попереднього
календарного року були відсутні
неоподатковувані операції, а такі
неоподатковувані операції почали
здійснюватися у звітному періоді, а
також новостворені платники податку
проводять у поточному календарному
році розрахунок частки використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях на підставі
розрахунку, визначеного за фактичними
даними обсягів з постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій першого звітного податкового
періоду, в якому задекларовані такі
операції. Розрахунок частки
використання товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях подається до контролюючого
органу одночасно з податковою
декларацією звітного податкового
періоду, в якому задекларовані такі
оподатковувані та неоподатковувані
операції.

Відповідач в акті №5606/26-56-15-01-15/25201389 від
07.10.2014 зазначивши про допущення
позивачем порушення статті 199
Податкового кодексу України внаслідок
віднесення до податкового кредиту суми
по придбаних товарах (послугах), які
частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково
ні, що призвело до завищення бюджетного
відшкодування за липень 2014 року на 94
187,00 грн. та завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного (податкового)
періоду за липень 2014 року на 59,00 грн.,
водночас не навів жодного
обґрунтування на підтвердження того,
що позивачем було віднесено до
податкового кредиту суми по придбаних
товарах (послугах), які не
використовуються в оподатковуваних
операціях, як і не наведено з посилання
на первинні документи обґрунтування
правомірності розрахунку частки
сплаченого (нарахованого) податку під
час їх придбання або виготовлення, яка
відповідає частці використання таких
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях, та частці,
яка не використовується в
оподатковуваних операціях.

У судових засіданнях та в наданих суду
письмових запереченнях відповідачем
доказів та обґрунтування на
підтвердження факту допущення
позивачем порушення статті 199
Податкового кодексу України наведено
не було.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на зазначене суд дійшов
висновку про те, що викладеній в акті
№5606/26-56-15-01-15/25201389 від 07.10.2014
висновок щодо допущення позивачем
порушення 199 Податкового кодексу
України внаслідок віднесення до
податкового кредиту суми по придбаних
товарах (послугах), які частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково ні, що призвело до
завищення бюджетного відшкодування за
липень 2014 року на 94 187,00 грн. та
завищення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду за липень 2014 року
на 59,00 грн. є необґрунтованим.

З урахуванням наведеного, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити
частково.

2.Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві № від
24.10.2014 в частині визначення суми
завищення бюджетного відшкодування на
1303246,00 грн. та в частині визначення
штрафної (фінансової) санкції (штрафу)
на 325811,50 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві № від
24.10.2014.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов