Справа № 2-а-4187/14
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 2-а-4187/14
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мартиненка О.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя

на постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 31 грудня 2010 року у
справі №2-а-4187/10 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2010р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому просила зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням підвищення пенсії,
встановленого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за 2006-2010
роки.

Ухвалою Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 27.10.2010р. відкрито
провадження у справі в частині
позовних вимог за період з 27.04.2010 року, з
урахуванням норм ст.99,100 КАС України.

Постановою Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 31 грудня 2010 року
позов задоволено. Визнано протиправною
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
м.Запоріжжя в період з 27.04.2010 року по
31.12.2010 року включно щодо ненарахування
підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» від 18.11.2004 року.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
м.Запоріжжя здійснити нарахування та
провести відповідні виплати
підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» від 18.11.2004 року,
виходячи з розміру встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року за період з
27.04.2010 року по 31.12.2010 року включно, з
врахуванням раніше виплачених сум
зазначеного підвищення.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог. Апеляційна
скарга обґрунтована, зокрема,
посиланням на рішення Конституційного
Суду України від 25.01.2012р. №33-рп/2012 та
Закон України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік».

У судове засідання, сторони, які
належним чином повідомленні про час та
місце розгляду справи, не з'явились, у
зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою,
на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» №2195-ІV від 18 листопада 2004
року, та має статус «дитини війни», що
підтверджується копією посвідчення
НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Редакція цієї статті набрала чинності
з 1 січня 2006 року.

З урахуванням норм ст.ст. 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов подано з
пропуском строку звернення до суду,
тому задоволенню підлягає частина
вимог щодо нарахування підвищення
пенсії в межах шестимісячного строку
звернення до суду.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/08 від 22 травня 2008 року положення
п.п.2 п.14 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким було
внесено зміни до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
встановлено з 01 січня 2008 року інший
порядок розрахунку підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання, чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії «дітям війни», були
визнанні неконституційними та
втратили чинність з дня прийняття
вказаного рішення.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27 квітня 2010 року N 2154-VI встановлено у 2010
році прожитковий мінімум на одну особу
в розрахунку на місяць для осіб, які
втратили працездатність: з 1 січня - 695
гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня
- 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1
грудня - 734 гривень.

Таким чином, з урахуванням ст.99 КАС
України, відповідач повинен був
провести підвищення пенсії у
збільшеному розмірі відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 27
квітня 2010 року по 31.12.2010 року, з
урахуванням позовних вимог.

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст..17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків
(справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програми з доплат дітям війни суд
обґрунтовано до уваги не взяв, оскільки
питання фінансування цих видатків не є
предметом спору, що розглядається.
Проблеми надання бюджетних коштів
Управлінню для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог і судом першої інстанції не
розглядалось.

Також і посилання відповідача на
рішення Конституційного Суду України
від 25.01.2012р. №33-рп/2012 та Закон України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» є безпідставними, оскільки
вказані акти не можуть регулювати
правовідносини, які виникли між
сторонами у 2010 році.

З огляду на викладене, постанова
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 31 грудня 2010 року у даній
справі є законною і обґрунтованою, і
підстави для її зміни або скасування
відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя
залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 31 грудня 2010 року у
справі №2-а-4187/10 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.В. Мартиненко

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов