Справа № 823/687/14
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
справа № 823/687/14

м. Черкаси

11 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Каліновської А.В.,

при секретарі - Педані О.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Ткаченко
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління Державної
міграційної служби України в
Черкаській області про скасування
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Черкаського
окружного адміністративного суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом, в якому просить скасувати
рішення управління Державної
міграційної служби України в
Черкаській області від 18.02.2014р. про
скасування дозволу на імміграцію в
Україну.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року, що залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 листопада 2014 року
вищезазначені рішення судів першої та
апеляційної інстанції скасовані, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Позов обґрунтовано тим, що
відповідачем неправомірно скасовано
наданий позивачеві у 2003 році дозвіл на
імміграцію в Україну, без посилання на
конкретну правову норму та без
врахування обставин, які існують
станом 2014 рік.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених в
адміністративному позові.

Представник відповідача позов не
визнав, просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю, оскільки на момент звернення
із заявою про залишення на постійне
місце проживання в Україні, фактичний
термін перебування позивача у шлюбі
становив 11 місяців і 7 днів, що є
недостатнім терміном для отримання
дозволу на імміграцію, а тому рішення
управління Державної міграційної
служби України в Черкаській області
від 18.02.2014р. про скасування дозволу на
імміграцію в Україну є законним та
обгрунтованим.

Заслухавши пояснення та доводи
позивача та його представника,
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

За заявою громадянина Республіки
Вірменія ОСОБА_1 від 18.03.2003р. ВГІРФО УМВС
України в Черкаській області прийняло
рішення від 23.05.2003р. про надання йому
дозволу на імміграцію в Україну з
видачею посвідки на постійне
проживання. Дозвіл наданий з підстави
перебування позивача у шлюбі з
громадянкою України ОСОБА_5 (свідоцтво
про одруження від 11.04.2002р.).

31.05.2007 р. ОСОБА_1 оформлено нову посвідку
на постійне проживання в Україні серії
НОМЕР_1 у зв'язку із зіпсуттям
попередньої внаслідок звичайного
зносу.

28.02.2014 р. позивач звернувся до
Соснівського РВ УМВС України в
Черкаській області із заявою про обмін
посвідки у зв'язку з непридатністю її
до користування.

Перевіривши законність підстав
надання позивачу дозволу на
імміграцію, УДМС в Черкаській області
після погодження з Департаментом у
справах біженців та іноземців
Державної міграційної служби України
затвердило висновок від 18.02.2014р. про
доцільність скасування дозволу та
відмови ОСОБА_1 в оформленні посвідки
на постійне проживання в Україні. Даний
висновок мотивований тим, що на момент
отримання дозволу на імміграцію ОСОБА_1
перебував у шлюбі з громадянкою
України близько року, тоді як пунктом 1
частини третьої статті 4 Закону України
"Про імміграцію" встановлено, що час
перебування у шлюбі має становити
понад два роки.

Рішенням УДМС в Черкаській області від
18.02.2014 р. № 08-06/11 позивачу скасовано
дозвіл на імміграцію в Україну на
підставі пункту 6 частини першої статті
12 Закону України "Про імміграцію".

Дані обставини визнаються сторонами, а
тому відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
не підлягають доказуванню.

Правовий статус іноземців та осіб
без громадянства, які перебувають в
Україні, та встановлює порядок їх
в'їзду в Україну та виїзду з України
регулюється Законом України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі -
Закон № 3773-VI ).

Згідно п.1 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та
особи без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, користуються тими самими
правами і свободами, а також несуть
такі самі обов'язки, як і громадяни
України, за винятками, встановленими
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III
імміграція - це прибуття в Україну чи
залишення в Україні у встановленому
законом порядку іноземців та осіб без
громадянства на постійне проживання;
іммігрант - іноземець чи особа без
громадянства, який отримав дозвіл на
імміграцію і прибув в Україну на
постійне проживання, або, перебуваючи
в Україні на законних підставах,
отримав дозвіл на імміграцію і
залишився в Україні на постійне
проживання. дозвіл на імміграцію -
рішення, що надає право іноземцям та
особам без громадянства на імміграцію.

Умови і порядок імміграції в Україну
іноземців та осіб без громадянства
визначаються Законом України №2491-ІІІ
від 7 червня 2001 року «Про імміграцію».

Згідно положень ст. 4 Закону України
«Про імміграцію» дозвіл на імміграцію
поза квотою імміграції надається
одному з подружжя, якщо другий з
подружжя, з яким він перебуває у шлюбі
понад два роки, є громадянином України,
дітям і батькам громадян України.

Положеннями статті 12 Закону України
«Про імміграцію» встановлено, що
дозвіл на імміграцію може бути
скасовано, якщо: з'ясується, що його
надано на підставі свідомо неправдивих
відомостей, підроблених документів
чи документів, що втратили чинність;
іммігранта засуджено в Україні до
позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили; дії іммігранта
становлять загрозу національній
безпеці України, громадському порядку
в Україні; це є необхідним для охорони
здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України; іммігрант
порушив законодавство про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства; в інших випадках,
передбачених законами України.

Відповідно до пункту 21 «Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1983 від 26
грудня 2002 року, дозвіл на імміграцію
скасовується органом, який його видав.
Питання щодо скасування дозволу вправі
порушити орган внутрішніх справ, інший
орган виконавчої влади, який у межах
наданих йому повноважень забезпечує
виконання законодавства про
імміграцію, якщо стало відомо про
існування підстав для скасування
дозволу на імміграцію.

Пунктом 23 «Порядку провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень» визначено, що ДМС,
територіальні органи і підрозділи
всебічно вивчають у місячний термін
подання щодо скасування дозволу на
імміграцію, запитують у разі потреби
додаткову інформацію в ініціатора
подання, інших органів виконавчої
влади, юридичних і фізичних осіб, а
також запрошують для надання пояснень
іммігрантів, стосовно яких
розглядається це питання. На підставі
результату аналізу інформації
приймається відповідне рішення.

Судом встановлено, що позивач при
отриманні дозволу на імміграцію надав
всі документи, передбачені законом, не
приховував дані щодо сімейного стану, а
порушення «Порядку провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданням про його
скасування та виконання прийнятих
рішень» допущені самим відповідачем.

Суд звертає увагу, що 26 вересня 2013 року
між позивачем та громадянкою
Республіки Вірменія ОСОБА_6
зареєстровано шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, копія
якого міститься у матеріалах справи.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3. Згідно з
прийнятим рішенням в УДМС України в
Черкаській області від 10.07.2014р. ОСОБА_7
є громадянкою України, що
підтверджується довідкою про
реєстрацію особи громадянином України
№198/14, копія якої міститься у
матеріалах справи.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача
народилася донька - ОСОБА_8, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією свідоцтва про народження
серії НОМЕР_4.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вищезазначені обставини
унеможливлюють скасування рішення від
23.05.2003р. про надання позивачу дозволу на
імміграцію в Україну, а тому рішення
управління Державної міграційної
служби України в Черкаській області
про скасування дозволу на імміграцію в
Україну від 18.02.2014р. підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідач не довів правомірність
оскаржуваного рішення. Натомість
позивач обґрунтував правомірність
заявлених позовних вимог. За таких
обставин суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати рішення управління
Державної міграційної служби України в
Черкаській області про скасування
дозволу на імміграцію в Україну від
18.02.2014р.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлено 22
грудня 2014 року.