Справа № 825/3178/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3178/14
Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Романчук О.М.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 20
жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Бобровицької районної державної
адміністрації Чернігівської області
про скасування розпорядження,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Бобровицької районної державної
адміністрації Чернігівської області, в
якому просить: скасувати розпорядження
голови Бобровицької
райдержадміністрації від 22.05.2014 року
№111, від 10.07.2014 року №153, від 14.07.2014 року
№:109-ос; поновити позивача на посаді
начальника відділу
житлово-комунального господарства та
будівництва Бобровицької
райдержадміністрації; стягнути з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 16 вересня 2014 року до дня
поновлення на роботі; стягнути з
Бобровицької райдержадміністрація
моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.;

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Чернігівського оружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2014
року та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
було неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2014
року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд дійшов
висновку, що розпорядження голови
Бобровицької райдержадміністрації від
22.05.2014 року №111, від 10.07.2014 року №153, від
14.07.2014 року №:109-ос прийняті
відповідачем з дотриманням вимог
чинного законодавства України та з
урахуванням усіх обставин, що мали
значення для їх прийняття, тобто є
правомірним.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних матеріалів справи, відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 25.03.2014 року №91 «Деякі
питання діяльності місцевих державних
адміністрацій» та на виконання
розпорядження голови Чернігівської
обласної державної адміністрації від
28.04.2014 року № 202 «Про затвердження
граничної чисельності працівників
структурних підрозділів обласної
державної адміністрації та районних
державних адміністрацій» (а.с.165-167),
головою Бобровицької
райдержадміністрації винесено
розпорядження від 22.05.2014 року №111 «Про
затвердження структури, граничної
чисельності працівників апарату та
структурних підрозділів районної
державної адміністрації» (а.с.12).

Згідно вказаного розпорядження,
головою Бобровицької
райдержадміністрації винесено
розпорядження від 26.05.2014 року №80-ос
«Про передбачуване вивільнення», яким
попереджено про передбачуване
вивільнення працівників Бобровицької
райдержадміністраці, в тому числі
ОСОБА_2 (а.с.13).

10.07.2014 року головою Бобровицької
райдержадміністрації винесено
розпорядження №153, яким внесено зміни
до розпорядження голови районної
державної адміністрації від 22.05.2014 року
№111 та вирішено утворити у структурі
районної державної адміністрації
сектор з питань надзвичайних ситуацій
та житлово-комунального господарства
(а.с.15-16).

На підставі вказаного розпорядження
було введено до штатного розпису
посаду головного спеціаліста
житлово-комунального господарства, а
функції з питань будівництва залишено
у відділі економічного розвитку.

Головою Бобровицької
райдержадміністрації винесено
розпорядження від 14.07.2014 року №109-ос
«Про передбачуване вивільнення», яким
попереджено про передбачуване
вивільнення працівників Бобровицької
райдержадміністраці, в тому числі,
ОСОБА_2 (а.с.17-18).

Позивачу було запропоновано посаду
головного спеціаліста сектора з питань
надзвичайних ситуацій та
житлово-комунального господарства,
проте вона відмовилась від вказаної
посади (а.с.18).

Розпорядженням голови Бобровицької
райдержадміністрації від 15.09.2014 року
№162-ос ОСОБА_2 звільнено з посади
начальника відділу
житлово-комунального господарства та
будівництва районної державної
адміністрації відповідно до п.1 ст.40,
ст.44 КЗпП України, у зв'язку зі
скороченням чисельності та штату
працюючих (а.с.19).

Вважаю вказані розпорядження та своє
звільнення протиправними, позивач
звернулася до адміністративного суду з
даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
від 09 квітня 1999 року № 586-ХІУ склад
місцевих державних адміністрацій
формують голови місцевих державних
адміністрацій. У межах бюджетних
асигнувань, виділених на утримання
відповідних місцевих державних
адміністрацій, а також з урахуванням
вимог статті 18 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності», їх голови визначають
структуру місцевих державних
адміністрацій.

Типове положення про структурні
підрозділи місцевої державної
адміністрації та рекомендаційний
перелік її структурних підрозділів
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, визначення структури
відповідної місцевої адміністрації
віднесено виключно до повноважень
голови відповідної адміністрації. При
цьому, голова відповідної державної
адміністрації повинен дотримуватись
доведеної граничної чисельності
працівників відповідного органу
державної влади.

Так, головою Бобровицької
райдержадміністраці було розроблено
структуру райдержадміністрації, яка
враховувала зменшення чисельності на 6
штатних одиниць та результатом чого
стало поєднання у складі одного
структурного підрозділу різних
напрямків роботи.

Як убачається з матеріалів справи, з
проектом розпорядження, яким мала бути
затверджена відповідна структура
райдержадміністрації, працівники
Бобровицької райдержадміністрації
були ознайомлені 22 травня 2014 року на
профспілкових зборах, відповідно до ст.
22 Закону України «Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності». Разом з тим, позивача не
було запрошено на профспілкові збори,
оскільки вона не є членом профспілки
(а.с.10-11).

Так, згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу», державна служба
припиняється, передусім, із загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, а також з підстав,
визначених цією статтею. Таким чином,
при звільненні особи з публічної
служби за загальними підставами,
передбаченими КЗпП України, на цю особу
поширюються гарантії, передбачені
КЗпП, якщо інше прямо не передбачено
спеціальним законом.

Штат працівників - це сукупність посад,
встановлених штатним розписом
підприємства. Тому, скорочення штату
представляє собою зміну штатного
розпису за рахунок ліквідації певних
посад або зменшення кількості штатних
одиниць за певними посадами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації.

Так, позивач 15.07.2014 року була
ознайомлена з розпорядженням голови
Бобровицької райдержадміністраці від
14.07.2014 року №109-ос «Про передбачуване
вивільнення» та відмовилась від
запропонованої посади, що
підтверджується її підписом в
листі-ознайомлення (а.с.17-18).

Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення
з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї
статті, допускається, якщо неможливо
перевести працівника, за його згодою,
на іншу роботу.

Крім того, в процесі працевлаштування
осіб, які підлягають звільненню у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, на вакантні посади
і робочі місця, не діють правила про
перевагу на залишенні на роботі,
встановлені ст.42 КЗпП України, тобто
переважне право на залишення на роботі
не тотожне переважному праву на
працевлаштування на нову посаду.

Згідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України - при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Тобто, в процесі працевлаштування осіб,
які підлягають звільненню у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, на вакантні посади і робочі
місця, не діють правила про перевагу на
залишенні на роботі, встановлені ст.42
КЗпП України.

Крім того, колегія суддів погоджується
із доводами суду першої інстанції щодо
оцінки посилань позивача на те, що при
призначенні керівника сектору з питань
надзвичайних ситуацій та
житлово-комунального господарства
було порушено вимоги ст. 4 Закону
України «Про державну службу»,
оскільки не проведено конкурс на
заміщення цієї посади.

Зокрема, стаття 15 Закону України «Про
державну службу» передбачає
призначення на посади державних
службовців за іншими процедурами,
передбаченими законодавством.

Так, постановами Кабінету Міністрів
України від 17.06.1994 року № 423 та від 15.02.2002
року №169 передбачено, що при
переведенні державного службовця на
рівнозначну посаду, чи посаду нижчого
рівня, призначення здійснюється без
проведення конкурсу.

Також, судом першої інстанції
правильно оцінено доводи позивача про
те, що керівника сектору з питань
надзвичайних ситуацій та
житлово-комунального господарства
призначено без погодження з
відповідним структурним підрозділом
обласної державної адміністрації. У
той же час, обласна державна
адміністрація не має структурного
підрозділу з питань надзвичайних
ситуацій та житлово-комунального
господарства. А особа, що переведена на
цю посаду, була призначена на попередню
посаду за погодженням з відповідним
структурним підрозділом
облдержадміністрації (а.с. 63). І як вірно
зауважено судом першої інстанції,
правомірність призначення особи на
посаду керівника сектору з питань
надзвичайних ситуацій та
житлово-комунального господарства не є
предметом судового розгляду, а отже, і
не може бути визнана судом допустимим
доказом по справі.

Законодавством не визначено критеріїв
для оцінки продуктивності праці, а тому
роботодавець керується суб'єктивною
думкою, що склалась про працівника за
час його роботи. Відповідно до
законодавства про державну службу,
кваліфікаційний рівень державного
службовця визначається не лише
дипломом про вищу освіту, що є
необхідною умовою при вступі на
державну службу, а й результатами його
діяльності.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що розпорядження
голови Бобровицької
райдержадміністрації від 22.05.2014 року
№111, від 10.07.2014 року №153, від 14.07.2014 року
№:109-ос прийняті відповідачем з
дотриманням вимог чинного
законодавства України та з урахуванням
усіх обставин, що мали значення для їх
прийняття, тобто є правомірним.

Крім того, оскільки позивач не просить
суд скасувати розпорядження голови
Бобровицької райдержадміністрації від
15.09.2014 року №162-ос про її звільнення, то
вимога щодо поновлення її на посаді
начальника відділу
житлово-комунального господарства та
будівництва Бобровицької
райдержадміністрації також не
підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що належних обґрунтувань на
спростування висновків суду першої
інстанції позивачем в апеляційній
скарзі не наведено, як і не вказано, які
саме норми матеріального чи
процесуального права порушено судом
під час розгляду даної справи.

Відтак оскільки суд першої інстанції
прийшов до висновку, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, про
правомірність оскаржуваних
розпоряджень Бобровицької
райдержадміністрації від 22.05.2014 року
№111, від 10.07.2014 року №153, від 14.07.2014 року
№:109-ос, то відсутні підстави для
стягнення з Бобровицької
райдержадміністрації моральної шкоди
в сумі 10 000, 00 грн.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2014
року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня
2014року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Пилипенко О.Є.

Суддя:
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М.

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 16.12.2014 року.

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М