Справа № 750/11645/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Литвиненко І.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.,

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 25
листопада 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради про
визнання дій протиправними та
зобов"язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського
районного суду м. Чернігова з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради, в якому
просить визнати неправомірними дії
відповідача щодо призначення і виплати
у жовтня 2014 року допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі
меншому, ніж передбачено Законом
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 25 листопада 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управлінням праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради 28.04.2014 року
позивачу як евакуйованому із зони
відчуження у 1986 році відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
виплачено щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 75 грн.

Відповідач зазначив, що розмір
допомоги на оздоровлення у 2014 році був
визначений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року №562
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач отримав за 2014 рік щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі,
встановленому Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто в
розмірі 75 грн.

Відповідно ч.4 ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено виплату щорічної допомоги
на оздоровлення потерпілим від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році у розмірі 3 мінімальних заробітних
плат.

Всупереч ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу щорічна допомога
на оздоровлення виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
позивачу не правомірно виплачували
щорічну допомогу на оздоровлення в
меншому розмірі ніж це передбачено ст.
48 зазначеного Закону.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що починаючи з 01 січня 2014
року Закон України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 06 липня 2014 року не
містить жодної норми, яка б обмежувала
у 2014 році пряме застосування Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зокрема, ст. 48 вказаного Закону.

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 31 липня 2014 року,
встановлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказана норма набрала чинності з 16
серпня 2014 року.

Таким чином, з 16 серпня 2014 року, розміри
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення передбачені
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обмежується вимогами
Законом України «Про державний бюджет
України на 2014 рік».

Проте, на час призначення позивачу
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
Кабінет Міністрів України не приймав
відповідної постанови щодо порядку та
розміру виплати такої допомоги у 2014
році, а тому відповідач повинен був
керуватися вимогами Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зважаючи на вищевикладене, апеляційна
інстанція приходить до однозначного
висновку про правомірність доводів
суду першої інстанції про наявність у
позивача права на перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірах,
визначених ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Отже, доводи апеляційної скарги та
апелянта спростовуються висновками
суду першої інстанції, матеріалами
справи та не відповідають вимогам
чинного законодавства.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
суд апеляційної інстанції, у
відповідності до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області - залишити без задоволення, а
постанову Ірпіньського міського суду
Київської області від 15 травня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та подальшому оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.