Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/31950/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

секретар судового засідання
Мосійчук І.М.

за участю представників згідно журналу
судового засіданні від 27.11.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши касаційні скарги
Державного підприємства „Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості
„Масма", Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Державної податкової служби на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.04.2012

у справі № 2а-12742/11/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва

Державної податкової
служби

до Державного підприємства
„Український науково-дослідний
інститут

нафтопереробної
промисловості „Масма"

про стягнення
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Святошинському районі м. Києва
Державної податкової служби
(правонаступник - Державна податкова
інспекція у Святошинському районі
головного управління Міндоходів у м.
Києві) звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державного підприємства
„Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості „Масма" про стягнення
податкового боргу у розмірі 2935100, 06 грн.:
по податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) 1757313 грн. та по земельному
податку з юридичних осіб 1177787, 06 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.11.2011 позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з відповідача до
Державного бюджету України суму
податкового боргу з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 1032234
грн. та із земельного податку з
юридичних осіб в розмірі 468600 , 66 грн., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.04.2012 постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.11.2011 скасовано, ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково,
стягнуто з відповідача до Державного
бюджету України податковий борг по
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) за період з 01.11.2009 по 30.05.2011 у
сумі 1707318 грн. та із земельного податку
з юридичних осіб за період з 01.11.2009 по
30.05.2011 у сумі 1177787, 06 грн., в задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
який просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог, в
цій частині прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанції при
вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
який просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції, прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанції при
вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, юридичної
оцінки обставин справи, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у відповідача є
заборгованість по сплаті за землю в
розмірі 709186, 44 грн., та самостійно
визначена відповідачем сума
податкового зобов'язання по сплаті
податку на додану вартість в розмірі
2482392 грн.

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону
України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" у разі коли платник податків
не сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Згідно з пп. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" у разі
коли у платника податків, якому було
надіслано першу податкову вимогу,
виникає новий податковий борг, друга
податкова вимога має містити суму
консолідованого боргу. При цьому
окрема податкова вимога щодо такого
нового податкового боргу не
виставляється.

Позивачем направлено Відповідачу
першу податкову вимогу від 05.11.2008 № 1/2881
та другу податкову вимогу від 13.03.2009 №
2/211, які було отримано представником
відповідача 29.12.2008 та 30.03.2009, що
підтверджується підписом в
повідомленнях про вручення
рекомендованого поштового
відправлення (а.с. 11, 12).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59
Податкового кодексу України (у
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) у разі коли у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Таким чином, надіслана платникові
податків податкова вимога на
податковий борг, що не погашений, не
втрачає своєї правової дії. При цьому
чинним податковим законодавством
України не передбачено необхідності
повторного відправлення платнику
податків податкової вимоги у разі
збільшення податкового боргу.

Доказів оскарження податкової вимоги
або сплати податкового боргу
відповідачем не надано.

Наявність податкового боргу позивача
підтверджується довідкою про стан
заборгованості, розрахунком
податкового боргу та податковими
вимогами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційні скарги
Державного підприємства „Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості
„Масма", Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Державної податкової служби на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.04.2012 у
справі № 2а-12742/11/2670 залишити без
задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державного
підприємства „Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості
„Масма", Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Державної податкової служби
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.04.2012 у
справі № 2а-12742/11/2670 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко