Справа № 826/14630/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.10.2014 у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про визнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, рішення про
застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати неправомірними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
30.05.2014 № , , рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 30.05.2014 № 7/26-55-17-08, прийнятих
Державною податковою інспекцією у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.10.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням відповідач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
фізичної особи-платника податків та
інших обов'язкових платежів НОМЕР_3)
зареєстрований виконавчим комітетом
Ірпінської міської ради Київської
області 04.10.2002 за № 1003261. Місце
проживання фізичної особи-підприємця:
АДРЕСА_3 (Свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_4).

ФОП ОСОБА_2 взято на податковий облік в
органах Державної податкової служби
04.10.2002 за № 10456, на час перевірки суб'єкт
господарювання перебував на обліку в
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві.

До основних видів діяльності ФОП
ОСОБА_2 відноситься: 68.20 Надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна.

Як платник податку на додану вартість
ФОП ОСОБА_2 не зареєстрований.

В період з 03.04.2014 по 09.04.2014 ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
платника податків - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, виконання вимог валютного та
іншого законодавства, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 962/26-55-17-01/НОМЕР_3 від
16.04.2014, ході перевірки контролюючим
органом встановлено порушення
наступних вимог:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на доходи фізичних осіб в сумі 2
151 510,25 грн., а саме:

а) в 2012 році - 708 763,12 грн.;

б) в 2013 році - 1 442 747,13 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183, п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість за 2013 рік в сумі 2 405 710,00
грн.;

- п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску ш
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що призвело де
заниження суми нарахувань по єдиному
соціальному внеску в сумі 109 487,80 грн., а
саме:

а) в 2012 році - 35 569,97 грн.;

б) в 2013 році - 73 917,89 грн.

На підставі акту перевірки №
962/26-55-17-01/30.05.2014 ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
прийняла податкове
повідомлення-рішення:

- форми «Р» № , яким згідно з
підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та
відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI за
порушення вимог п. 177.2, п. 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на доходи фізичних
осіб, що сплачується фізичними особами
за результатами річного декларування у
розмірі 2 689 387,81 грн., з якої сума
грошового зобов'язання за основним
платежем складає 2 151 510, 25 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 537 877,56 грн.;

- форми «Р» № , яким згідно з
підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та
відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI за
порушення вимог п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183,
п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
у розмірі 3 007 137, 50 грн., з якої сума
грошового зобов'язання за основним
платежем складає 2 405 710,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 601 427,50 грн.;

Також, 30.05.2014 ДПІ у Печерському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі
акту перевірки № 962/26-55-17-01/НОМЕР_3,
прийняла рішення № 7/26-55-17-08 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, яким згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» за
порушення вимог п. 2 ст. 6 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», за наслідками
якої донараховано 109 487,80 грн. єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, до ОСОБА_2
застосовано штрафні санкції в розмірі 7
252,90 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що збільшення сум грошових
зобов'язань за платежами: податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування та податок на
додану вартість та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів),
а також застосування до позивача
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску було
здійснено відповідачем неправомірно,
оскільки позивач здійснював правочини
в якості фізичної особи з купівлі
та/або продажу власного майна в межах
цивільно-правових відносин, а не
господарських, як протиправно вважає
відповідач.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України. Податкові
повідомлення-рішення та рішення про
рішення про застосування штрафних
санкцій є обґрунтованими, оскільки у
ході перевірки встановлено порушення
вимог податкового законодавства, що
свідчить про заниження позивачем
податкових зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 зареєстрований фізичною
особою-підприємцем з 04.10.2002.

24.12.2007 між Ворзельською селищною радою
(орендодавець) та громадянином ОСОБА_2
(орендар) був укладений договір оренди
землі б/н, по умовам якого, орендодавець
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку,
площею 0,4699 га на підставі рішення
сімнадцятої сесії п'ятого скликання
Ворзельської селищної ради від 02.10.2007
за № 543-17-V для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, які
знаходяться в АДРЕСА_2.

23.09.2008 між Ворзельською селищною радою
(орендодавець) та громадянином ОСОБА_2
(орендар) був укладений договір оренди
землі б/н, по умовам якого, орендодавець
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
на підставі рішення тридцятої сесії
п'ятого скликання Ворзельської
селищної ради від 10.07.2008 за № 839-30-V для
будівництва та обслуговування
житлової забудови, яка знаходиться в
АДРЕСА_1 (п. 1 договору оренди землі).

Договір оренди землі зареєстрований у
Ірпінському міському відділі № 2
Київської РФ Центру ДЗК, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 23.09.2008 за № 12.

Відповідно до п. 2 договору оренди землі
в оренду передається земельна ділянка
загальною площею 0,6091 га. Договір
укладено на 49 років (п. 8 договору оренди
землі).

Згідно з п. 15 Договору оренди землі
цільове призначення земельної ділянки:
для будівництва та обслуговування
житлової забудови.

23.09.2008 на підставі акту
прийому-передачі земельної ділянки б/н
Ірпінська міська рада передала, а
громадянин ОСОБА_2 прийняв в тимчасове
користування на умовах оренди терміном
на 49 років земельну ділянку площею 0,6091
га, надану для будівництва та
обслуговування житлової забудови, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно
рішення тридцятої сесії п'ятого
скликання Ворзельської селищної ради
№ 839-30-V від 10 липня 2008 р.

Рішенням Виконавчого комітету
Ворзельської селищної ради від 15.10.2009 №
128 «Про надання дозволу на будівництво
групи індивідуальних житлових
будинків зблокованого типу»
громадянину ОСОБА_2 було надано дозвіл
на будівництво групи індивідуальних
житлових будинків зблокованого типу по
індивідуальному проекту загальною
площею 8 965,70 кв.м., житловою площею 2 840,20
кв.м. на орендованій земельній ділянці
площею 0,6091 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з позитивним висновком №
183-2010/АБ комплексної державної
експертизи щодо проекту «Група
індивідуальних житлових будинків
зблокованого типу по АДРЕСА_1» від
03.11.2010 замовником будівництва є
громадянин ОСОБА_2. Проектом
передбачено будівництво будівлі з
восьми чотирьох-поверхових
зблокованих індивідуальних житлових
будинків з підвалами та технічними
підпіллями.

11.11.2010 Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області гр. ОСОБА_2 було
надано Дозвіл на виконання будівельних
робіт № 787/10.

Після того, як 176-квартирний житловий
будинок з вбудованими нежитловими
приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 був
збудований, ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області було
подано Декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації, яку 19.11.2012 було
зареєстровано за № КС 5.

Протягом 2012-2013 років громадянином
ОСОБА_2 були реалізовані вищевказані
квартири та інші приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, загальною вартістю в сумі 17 794
168,00 грн., з якої - 5 752 440,00 грн. за 2012 рік та
12 041 728,00 грн. за 2013 рік.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 ПК України
Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України
доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України
передбачено, що об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Пункт 177.4 ст. 177 ПК України вказує, що до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Згідно з п. 177.6 ст. 177 ПК України у разі
якщо фізична особа - підприємець
отримує інші доходи, ніж від
провадження підприємницької
діяльності, у межах обраних ним видів
такої діяльності, такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Кодексом
для платників податку - фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи всі
квартири було реалізовано позивачем на
підставі наявних в матеріалах справи
нотаріально завірених договорів
купівлі-продажу квартир, де продавцем
зазначено ОСОБА_2, як фізичну особу.

До всіх договорів купівлі-продажу
квартир Виконавчим комітетом
Ворзельської селищної ради Київської
області видані Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно (по кожній
проданій квартирі, кожному нежитловому
приміщенні окремо), де власником
зазначено громадянина ОСОБА_2, адреса
об'єкта: АДРЕСА_1; тип об'єкта: квартири,
нежитлові приміщення. Підставою видачі
всіх наявних в матеріалах справи
Свідоцтв про право власності на
нерухоме майно зазначено рішення
Виконавчого комітету Ворзельської
селищної ради Київської області від
20.11.2012 № 429, де власником вказано
громадянина ОСОБА_2

З наведеного вбачається, що за
договорами купівлі-продажу квартир
громадянином ОСОБА_2 відчужувалися
квартири, які належали на праві
власності йому як громадянину, а не як
фізичній особі-підприємцю. Ці квартири
були частиною багатоквартирного
будинку, що був збудований на земельній
ділянці, яку було надано в оренду
ОСОБА_2 як громадянину, а не підприємцю.
Замовлення на будівництво та
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації також оформлялися на ім'я
ОСОБА_2 як громадянина, а не підприємця.

Таким чином, вказані у договорах
купівлі-продажу квартир квартири за
адресою: АДРЕСА_1, будувалися та
відчужувалися фізичною особою ОСОБА_2
як громадянином, а не як фізичною
особою-підприємцем, що свідчить про
отримання ОСОБА_2 доходів, що не
пов'язані з провадженням
підприємницької діяльності.

Доводи апелянта про зворотнє
спростовуються наступним.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою
- підприємцем з 04.10.2002.

Відповідно до частини 1 статті 128
Господарського кодексу України
громадянин визнається суб'єктом
господарювання у разі здійснення ним
підприємницької діяльності за умови
державної реєстрації його як
підприємця без статусу юридичної особи
відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Правові статуси фізичної особи та
фізичної особи - підприємця за своєю
правовою природою є різними, на що
звертає увагу Міністерство юстиції
України у роз'ясненні від 14.01.2011 «Статус
фізичної особи - підприємця: проблеми
застосування законодавства».

У зазначеному роз'ясненні, а також у
судовій практиці (постанови ВГС
України від 28.04.2011 № 15/6, від 14.11.2012 №
5009/1792/12), під час здійснення
господарської діяльності фізичні
особи - підприємці реалізують свою
господарську компетенцію, тобто
сукупність господарських прав та
обов'язків. При цьому решта прав та
обов'язків фізичної особи, що
становлять її правоздатність як
людини, набуваються та виконуються нею
поза межами здійснення господарської
діяльності, в порядку реалізації нею її
цивільної дієздатності, передбаченої
Цивільним кодексом України, та
регулюються ним. Останнє випливає зі
змісту частини третьої статті 45
Господарського кодексу України,
відповідно до якої щодо громадян
положення цього кодексу поширюються на
ту частину їх діяльності, яка за своїм
характером є підприємницькою.

Таким чином, фізична особа,
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, не
позбавлена можливості набувати
цивільні права та нести цивільні
обов'язки як фізична особа, а не як
фізична особа - підприємець.

Згідно з частиною четвертою статті 17
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» в Єдиному
державному реєстрі повинні міститися,
зокрема, відомості щодо видів
діяльності фізичної особи - підприємця.

Згідно з інформацією, що міститься у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
щодо фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, видами його економічної
діяльності є код КВЕД 68.20 «Надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна» та код
КВЕД 73.11 «Рекламні агентства».

Натомість код КВЕД 68.10 «Купівля та
продаж власного нерухомого майна» не
відноситься до видів підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_2, тобто останній
зазначеною діяльністю в якості
підприємця не займався. Однак, як уже
зазначалося вище, громадянин ОСОБА_2 не
був позбавлений можливості купувати та
продавати власне майно в межах
цивільно-правових (а не господарських)
відносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що позивачу, як
фізичній особі-підприємцю у спірних
правовідносинах не можуть бути
визначені податкові зобов'язання зі
сплати податку на доходи фізичних осіб
за його діяльність, як фізичної особи, у
зв'язку із чим податкове
повідомлення-рішення № від 30.05.2014
не ґрунтується на вимогах чинного
законодавства та підлягає визнанню
протиправним та скасуванню.

Більш того, порядок оподаткування
операцій з продажу (обміну) об'єктів
нерухомого майна визначений статтею 172
Податкового кодексу України.

Згідно з частиною другою зазначеної
статті дохід, отриманий платником
податку від продажу протягом звітного
податкового року більш як одного з
об'єктів нерухомості, зазначених у
пункті 172.1 цієї статті, або від продажу
об'єкта нерухомості, не зазначеного в
пункті 172.1 цієї статті, підлягає
оподаткуванню за ставкою, визначеною
пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу. У
відповідності ж до пункту 167.2 статті 167
ПК України ставка податку становить 5
відсотків бази оподаткування.

Аналіз вказаної норми вказує на те, що
ПК України допускає продаж фізичною
особою - громадянином більш як одного з
об'єктів нерухомості.

Обов'язок щодо сплати податку у розмірі
5 відсотків бази оподаткування ОСОБА_2
було виконано у відповідності до вимог
ст. 172 ПК України, докази чого наявні у
матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
свої зобов'язання зі сплати податку на
доходи фізичних осіб ОСОБА_2 виконано у
повному обсязі.

Також, як вбачається з оскаржуваних
рішень, позивачу контролюючим органом
було визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість з причин порушення ним вимог
п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПК
України.

Згідно з п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі
якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

Відповідно до п. 183.1 ст. 183 ПК України
будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації чи прийняла
рішення про добровільну реєстрацію як
платника податку, подає до органу
державної податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву.

Приписами п. 187.1 ст. 187 ПК України
визначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

За операціями з виконання підрядних
будівельних робіт суб'єкти
підприємницької діяльності можуть
застосовувати касовий метод
податкового обліку відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Згідно з пп. 197.1.14. п. 197.1. ст. 197 ПК України
звільняються від оподаткування ПДВ
операції з постачання житла (об'єктів
житлового фонду), крім їх першого
постачання, якщо інше не передбачено
цим підпунктом. У цьому підпункті перше
постачання житла (об'єкта житлового
фонду) означає: а) першу передачу
готового новозбудованого житла
(об'єкта житлового фонду) у власність
покупця або постачання послуг
(включаючи вартість придбаних за
рахунок виконавця матеріалів) із
спорудження такого житла за рахунок
замовника; б) перший продаж
реконструйованого або капітально
відремонтованого житла (об'єкта
житлового фонду) покупцю, який є особою,
іншою, ніж власник такого об'єкта на
момент виведення його з експлуатації
(використання) у зв'язку з такою
реконструкцією або капітальним
ремонтом, або постачання послуг
(включаючи вартість придбаних за
рахунок виконавця матеріалів) на таку
реконструкцію чи капітальний ремонт за
рахунок замовника. Норми цього
підпункту поширюються також на перший
продаж дачних або садових будинків, а
також будь-яких інших об'єктів
власності, зареєстрованих згідно із
законодавством як житло (житловий
фонд).

У своєму листі від 03.07.2012 № 18073/7/15-3417-13
Державна податкова служба України
роз'яснила таке.

1. У випадку коли замовник в
процесі будівництва до оформлення
права власності на новозбудоване житло
укладає попередні договори
купівлі-продажу з фізичними особами,
згідно з якими отримує забезпечувальні
платежі, операції з перерахунку таких
платежів фізичними особами на рахунок
замовника не змінюють базу
оподаткування у замовника. Лише при
передачі права власності (оформлення
правовстановлюючих документів) на
готове новозбудоване житло фізичній
особі (першому власнику
новозбудованого житла) у замовника
виникають податкові зобов'язання на
підставі пункту 187.1 статті 187 Кодексу.

2. У випадку коли після завершення
будівництва правовстановлюючі
документи на новозбудоване житло
оформлюються на
підприємство-замовника, а пізніше
згідно з договорами купівлі-продажу
квартир з фізичними особами
переоформлюються на таких фізичних
осіб, операцією з першого постачання
житла буде вважатися операція
оформлення правовстановлюючих
документів на замовника. Подальше
переоформлення права власності на
фізичних осіб, в розумінні норм
Кодексу, не буде вважатися операцією з
першого постачання житла, а тому дана
операція буде звільнятися від
оподаткування податком на додану
вартість відповідно до підпункту 197.1.14
пункту 197.1 статті 197 Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що після
завершення будівництва
правовстановлюючі документи на
квартири були оформлені на замовника
будівництва - ОСОБА_2, подальший продаж
зазначених квартир не вважається
операцією з першого постачання житла, а
отже звільняється від оподаткування.
Тому донарахування ПДВ ФОП ОСОБА_2 є
безпідставним.

Колегія суддів звертає увагу, що у
зв'язку з невстановленням факту
здійснення позивачем як фізичною
особою-підприємцем підприємницької
діяльності, пов'язаної з реалізацією
нерухомості, податкове
повідомлення-рішення № від 30.05.2014
є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо висновку відповідача щодо
заниження суми нарахувань по єдиному
соціальному внеску, суд зазначає, що
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №
2464-VI (із змінами і доповненнями), який
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, максимальна
величина бази нарахування єдиного
внеску - максимальна сума доходу
застрахованої особи, що дорівнює
сімнадцяти розмірам прожиткового
мінімуму для працездатних осіб,
встановленого законом, на яку
нараховується єдиний внесок колегія
суддів зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки,
перевіряючий вказує на те, що
нарахування по єдиному соціальному
внеску найманого працівника фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 сплачено в
повному обсязі. Звітність по
нарахуванню подано своєчасно.
Одночасно суми валового доходу ОСОБА_2,
як фізичної особи-підприємця збільшено
на вартість реалізованого ним житла.

Втім, це ж житло, як було встановлено
вище, було реалізовано ОСОБА_2 не як
фізичною особою-підприємцем, а як
власне фізичною особою.

Фізичні особи, які реалізують житло, що
належить їм на праві приватної
власності, до переліку осіб - платників
єдиного внеску, визначених у ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
включені.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
що висновки акту № 962/26-55-17-01/НОМЕР_3 щодо
заниження нарахування та сплати
єдиного соціального внеску в сумі 109
487,80 грн., ОСОБА_2, як фізичною
особою-підприємцем не ґрунтуються на
фактичних обставинах, встановлених під
час розгляду справи, а тому є
необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.10.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
17.12.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.