Справа № 820/18324/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харків, вул. Мар'їнська, 18-Б-3,
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 грудня 2014 р.
№ 820/18324/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання -
Самігулліній К.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Биковченко
Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області про скасування
наказу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду в позовом, в
якому, з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог, просить суд:

- визнати незаконним звільнення та
скасувати наказ ГУ МВС України у
Харківській області № 593 від 20.10.2014 року
в частині накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з посади;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого
заступника начальника - начальника
слідчого відділення Зміївського РВ ГУ
МВС України в Харківській області з
виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на підставі наказу ГУ МВС
України в Харківській області № 217 о/с
від 11.12.12р. з 16.12.12р. він проходив службу
на посаді першого заступника
начальника - начальника слідчого
відділення Зміївського РВ ГУ МВС
України в Харківській області. За час
перебування на службі в органах ОВС
йому присвоєне звання майора міліції.
Загальний стаж роботи в правоохоронних
органах позивача складає більш ніж 14
років, з яких майже 7 років на керівних
посадах.

08.09.2014р. до ГУ МВС України в Харківській
області, як позивачу стало відомо
пізніше, надійшов рапорт начальника
штабу ГУМВС в області полковника Магди
Ю.О. № 90/5813 щодо неналежного виконання
начальником Зміївського РВ ОСОБА_4 та
першим заступником начальника
слідчого відділу РВ ОСОБА_1 завдань,
поставлених на оперативній нараді
керівництва ГУ МВС та доручення ГУ МВС
в області від 14.07.2014р. № 1/457 "Про заходи
щодо попередження та викриття
злочинів, пов'язаних зі збором зернових
культур врожаю 2014р.", в частині
попередження та викриття злочинів,
пов'язаних зі збором зернових культур,
та у сфері земельних відносин, зокрема -
невжиття ними заходів щодо збереження
речових доказів у кримінальному
провадженні № 0000388.

Позивач стверджує, що обставини,
викладені у рапорті начальника штабу
ГУМВС в області полковника Магди Ю.О. №
90/5813 від 08.09.2014р., об'єктивно не знайшли
підтвердження в ході службового
розслідування. Однак, не дивлячись на
відсутність в діях позивача ознак
невиконання своїх службових обов'язків
при виконанні доручення та завдань,
необґрунтованість рапорту начальника
штабу ГУМВС в області полковника Магди
Ю.О., керівництво ГУ МВС почало
додаткову перевірку вже самого
провадження і встановило, що у
зазначеному кримінальному провадженні
слідчим СВ Зміївського РВ в порядку ст.
40 КПК України було надано доручення від
22.07.2014р. за вих. № 244 щодо проведення
слідчих (розшукових) дій на території
Зміївського району. Виконання
доручення було спрямовано начальнику
СДСБЕЗ РВ майору міліції Татьянку В.В.,
який в порушення вимог п. 6.3. Інструкції,
затвердженої наказом МВС України від
14.08.2012р. № 700, доручення не виконав.
01.08.2014р. доручення було повернуто до СВ
Зміївського РВ у зв'язку з тим, що
первинні матеріали у кримінальному
провадженні зібрані УСБУ в Харківській
області.

В свою чергу, на думку керівництва,
позивачем, на розгляд якого 01.08.2014р.
надійшли невиконані Татьянком В.В.
матеріали доручення слідчого, в
порушення вимог п. 6.9. Інструкції
належні заходи щодо повернення
доручення начальнику Зміївського РВ не
вжив, внаслідок чого доручення
слідчого залишилось без виконання.
Проте, як стверджує позивач, вказана
обставина є надуманою та такою, що не
відповідає дійсності, оскільки після
отримання доручення і його вивчення,
позивач відразу звернувся до
начальника РВ ОСОБА_4. і доповів про
невиконання доручення.

За порушення службової дисципліни, що
виразилось у порушенні вимог п. 6.9
Інструкції, затвердженої наказом МВС
України від 14.08.2012р. № 700 наказом № 593
від 20.10.2014 р. позивача звільнено з
займаної посади. Позивач вказує, що
вказані в наказі підстави звільнення
не відповідають дійсним обставинам
справи, а отже, звільнення з посади
першого заступника начальника
Зміївського РВ ГУМВС України в
Харківській області начальника
слідчого відділу Зміївського РВ за п.6.9
наказу МВС України від 14.08.2012 року №700
за порушення службової дисципліни є
незаконним та таким, що порушує права
позивача, передбачені ст.43 Конституції
України. За таких підстав останній
просив суд відновити його порушені
права та поновити на посаді.

Позивач та його представник у судовому
засіданні підтримав доводи позовної
заяви, просив ухвалити рішення про
задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Харківській області, у
судовому засіданні заперечував проти
позову, просив суд ухвалити рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

У письмових запереченнях на позов
(а.с.45-48) відповідач вказав, що факт
скоєння позивачем дисциплінарного
проступку під час проведення
службового розслідування цілком і
повністю знайшов своє підтвердження.
За результатами службового
розслідування 29.09.2014р. начальником ГУ
МВС України в Харківській області
затверджено висновок службового
розслідування. Відповідно до вимог ст.
13 Закону України "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України" таке дисциплінарне стягнення
як звільнення з посади, накладається
начальником, якому дано право
прийняття на службу. В даному випадку
начальник ГУ МВС України в Харківській
області діяв в межах чинного
законодавства. Окрім того, на час
накладення дисциплінарного стягнення
позивач мав діючі дисциплінарні
стягнення: зауваження, яке було
оголошено наказом ГУ МВС від 04.04.2014р. №
189 та догану, оголошену наказом ГУ МВС
від 28.07.2014р. № 400. ГУ МВС України в
Харківській області вважає, що
тяжкість дисциплінарного проступку,
скоєного позивачем відповідає
накладеному дисциплінарному
стягненню.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши зібрані
по справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального та процесуального права,
які врегульовують спірні відносини,
виходить з наступних підстав та
мотивів:

Частиною 1 статті 43 Конституції України
гарантовано кожному право на працю, що
вимагає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку він вільно погоджується.

ОСОБА_1 реалізував своє право на працю
не шляхом укладання трудового договору
про роботу на підприємстві, установі,
організації або з фізичною особою, а
вільно обрав саме проходження служби в
органах внутрішніх справ, яка має свої
особливості.

Позивач, вступаючи на службу до органів
внутрішніх справ склав присягу та
зобов'язався з високою
відповідальністю виконувати свій
службовий обов'язок, вимоги статутів і
наказів.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України
"Про міліцію", порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

На розвиток означеної норми закону,
Кабінетом Міністрів України видано
Постанову від 29.07.1991р. №114, якою
затверджено Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (далі за
текстом -Положення).

Норми вказаного Положення є
спеціальними, а тому пріоритетними при
застосуванні порівняно з нормами
трудового законодавства.

Отже, правовідносини з приводу
проходження позивачем служби
унормовані спеціальним актом
законодавства - Положенням, а тому
норми всіх інших актів законодавства
до цих правовідносин можуть бути
застосовані лише в разі відсутності
відповідних норм права в Положенні та
за умови, що приписи цих актів не
суперечать характеру та змісту
правовідносин з проходження служби в
міліції, тобто в субсидіарному порядку.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1
проходить службу в органах внутрішніх
справ у званні майора міліції. Наказом
ГУ МВС України в Харківській області
№217 о/с від 11.12.12 р. позивач був
призначений на посаду першого
заступника начальника - начальника
слідчого відділення Зміївського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області.
(а.с.11).

Спірним наказом начальника ГУ МВС
України у Харківській області від
20.10.2014 року № 593 позивач притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з займаної посади.
(а.с.43-44).

Виданню згаданого вище наказу
передувало проведення службового
розслідування, призначеного наказом
начальника ГУ МВС України в
Харківській області від 09.09.2014 р. №917
(а.с.33-34).

Як вбачається з наказу від 09.09.2014 р. №917,
підставою для проведення службового
розслідування слугував рапорт
начальника штабу ГУМВС від 01.08.2014 р.
Магда Ю.О. (а.с. 32) про неналежне
виконання керівництвом Зміївського РВ
завдань, поставлених на нараді
керівництва ГУ МВС (протокол від
28.08.2014р. № 93) та доручення ГУ МВС від
14.07.2014 № 1/457.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
відповідачем в основу спірного
правового акту індивідуальної дії на
відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд зазначає наступне:

Згідно висновку службового
розслідування від 29.09.2014р. (а.с. 40-42),
затвердженого начальником ГУ МВС
України в Харківській області А.А.
Дмитрієвим, 08.09.2014 р. до ГУМВС України в
Харківській області надійшов рапорт
начальника штабу ГУМВС в Харківській
області полковника міліції Магди Ю.О.
№90/5813 щодо неналежного виконання
керівництвом Зміївського РВ ГУМВС в
Харківській області завдань,
поставлених на оперативній нараді
керівництва ГУМВС (протокол від 28.08.2014
р. №93) та доручення начальника ГУМВС
України в Харківській області від
14.07.2014 р. №1/457 "Про заходи щодо
попередження та викриття злочинів,
пов'язаних із збором зернових культур
врожаю 2014 року", в частині попередження
та викриття злочинів, пов'язаних зі
збором зернових культур, та у сфері
земельних відносин, зокрема - невжиття
ними заходів щодо збереження речових
доказів у кримінальному провадженні
№000388.

В ході проведення службового
розслідування було встановлено, що
факт невжиття заходів по збереженню
речових доказів у кримінальному
провадженні №0000388 з боку
начальника Зміївського РВ ОСОБА_4 та
його першого заступника ОСОБА_1, як
зазначено у рапорті начальника штабу
ГУ МВС в області, об'єктивно не
підтверджується. (а.с. 41).

Разом з тим, у висновку зазначено, що
перший заступник начальника
Зміївського РВ - начальник СВ майор
міліції ОСОБА_1, на розгляд якого 01.08.2014
р. надійшли матеріали доручення
слідчого, в порушення вимог
п.6.9.Інструкції затвердженої наказом
МВС України від 14.08.2012 р.№700, належні
заходи щодо повернення доручення
начальнику Зміївського РВ не вжив,
внаслідок чого доручення слідчого
залишилося без виконання.

Вирішуючи спір суд відзначає, що
відповідно до п. 6.9 Інструкції про
організацію та взаємодії органів
досудового розслідування з іншими
органами та підрозділами внутрішніх
справ у попередженні, виявленні та
розслідуванні кримінальних
правопорушень", затвердженої наказом
МВС України від 14.08.2012 року №700,
начальник слідчого підрозділу
особисто розглядає матеріали
виконаного доручення слідчого, які
надійшли від оперативного підрозділу.
У разі його формального виконання
повертає матеріали відповідно до вимог
діловодства начальнику
територіального органу внутрішніх
справ для усунення недоліків та вжиття
до винних заходів дисциплінарного
впливу в установленому порядку.

Згідно п.6.7 Інструкції, матеріали про
виконання доручень слідчих
направляються до слідчого підрозділу
разом із супровідним листом за
підписом начальника територіального
органу внутрішніх справ, який
реєструється в канцелярії органу
внутрішніх справ.

Належних та допустимих доказів
порушення позивачем вказаних приписів
Інструкції відповідач, за правилами,
встановленими ч. 2 ст. 71 КАС України, під
час судового розгляду справи суду не
надав, фактів вчинення позивачем таких
порушень не навів.

Обставини, наведені у висновку від
29.09.2014 р. під час судового розгляду
об'єктивно не підтвердились.

Так, у вказаному висновку зокрема
зазначено, що ОСОБА_1 взагалі залишив
без виконання доручення слідчого, що
надійшло йому від майора міліції
Татьянчука В.В.

Однак, згідно пояснень позивача від
13.10.2014р. (а.с. 37-38), отримавши доручення
він в усній формі доповів про його
невиконання начальнику Зміївського РВ
ОСОБА_4 та старшому слідчому ОМВ СУ
ГУМВС України у Харківській області
підполковнику міліції Білій О.П.,
передавши їй копію рапорту та
доручення слідчого для вжиття заходів
на рівні начальника СУ ГУМВС України у
Харківській області. (а.с.37-38).

Окрім того, дослідивши висновки
службового розслідування від 29.09.2014р.
суд зазначає, що всупереч вимог пункту
10 Інструкції № 552 про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої Наказом МВС України від
06.12.91, в ньому не міститься інформації
про:

- мотив та мету порушення;

- обставин, які впливають на ступінь і
характер відповідальності порушника
як ті, що пом'якшують чи обтяжують його
відповідальність;

- характеристику особи, яка скоїла
порушення (ставлення до служби,
поведінка до порушення);

- наявність такої складової вини, як -
причиний зв'язок між неправомірними
діяннями ОСОБА_10 та їх наслідками;

-умови, що сприяли скоєнню порушення;

- обставини, які впливають на ступінь і
характер відповідальності порушника
як ті, що пом'якшують чи обтяжують його
відповідальність.

Таким чином, посадовими особами, які
проводили службове розслідування не
було встановлено обов'язкових обставин
задля об'єктивного вирішення питання
про подальше притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності та
визначення його виду.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що
висновки службового розслідування від
29.09.2014р., затверджені начальником ГУМВС
України в Харківській області А.А.
Дмітрієвим не можуть вважатися
повними, обґрунтованими та
об'єктивними.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України "Про
дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ" від 22.06.2006 р. №3460-ІV, на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Виходячи з вищенаведених обставин
справи, суд, з урахуванням положень ст.
14 Закону України "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ",
вважає застосування відповідачем до
позивача крайнього заходу
дисциплінарного впливу у вигляді
звільнення з посади передчасним та
таким, що прийнято без врахування
фактичного ступеня тяжкості проступку
та обставин, за яких його скоєно.
Зазначені висновки зумовлюють
необхідність скасування наказу ГУ МВС
України у Харківській області № 593 від
20.10.2014р.

Щодо позовних вимог про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд зазначає наступне:

Судовим розглядом встановлено, не
заперечується позивачем та його
представником, що на час розгляду
справи наказ про звільнення позивача з
займаної ним посади № 593 від 20.10.2014р.
фактично не реалізований.

Позивач на час розгляду справи
перебуває у черговій відпустці з 07.11.14р.
по 15.12.2014р.

Як вбачається з наданої відповідачем
довідки №41 від 11.12.2014 р. про доходи
(а.с.58), майору міліції ОСОБА_1, який
займає посаду першого заступника
начальника - начальника СВ, за період
жовтень-листопад 2014р. нараховане
грошове забезпечення у загальному
розмірі 12397,94 грн.

Отже, в цій частині позовним вимог
ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159,
ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області про скасування наказу,
поновлення на посаді - задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Харківській
області №593 від 20.10.2014 року в частині
накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення з
посади.

Поновити ОСОБА_1 на посаді першого
заступника начальника - начальника
слідчого відділення Зміївського РВ
ГУМВС України в Харківській області.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
з ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, а саме: після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
згідно з ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме: шляхом подачі через
Харківський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення (у разі застосування
судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні - з дня отримання копії
постанови, у разі повідомлення суб'єкта
владних повноважень у випадках та
порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього
Кодексу, про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду) апеляційної скарги з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 22
грудня 2014 року.

Суддя

Панченко О.В.