Справа № 271/1064/14-а
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кулик Т.Г.
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
справа №271/1064/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Блохіна А.А.,
суддів Міронової Г.М., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської ради на постанову
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 07
квітня 2014 року у справі № 271/1064/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради про визнання бездіяльність
неправомірною та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату суми,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської Ради про визнання
бездіяльність неправомірною та
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату суми, вказуючи, що вона має на
утриманні малолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у відповідача
на обліку, як особа застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування. З
03.08.2011 року вона отримує від
відповідача допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі 130 гривень, відповідно до
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Вважає, що розмір призначеної допомоги
не відповідає чинному законодавству. У
зв'язку з цим, вона звернулась до
відповідача з заявою про перерахунок
вказаної допомоги відповідно до
діючого законодавства та листом від
19.02.2014 року №01-06/867 їй було відмовлено у
здійсненні зазначеного перерахунку.

Постановою Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 07 квітня 2014 року у справі №
271/1064/14-а, позов ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради про визнання бездіяльність
неправомірною та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату суми -
задоволено. Визнано дії УПСЗН
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
Ради в невиплаті ОСОБА_2 щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягненя нею трирічного віку у
розмірі, визначеному ст.43 Закону
України №2240-111 від 18.01.2001 року «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» неправомірними.
Зобов'язано УПСЗН Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської Ради здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, недоплачену за період
з 01.09.2013 року по день винесення рішення,
згідно зі ст.43 Закону України №2240-111 від
18.01.2001 року «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» з урахуванням виплачених
сум.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду,
через порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права та відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 197 КАС України
суд розглянув справу у порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, здійснюючи апеляційний
перегляд справи в межах апеляційної
скарги, вважає, що останню необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади,
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПСЗН
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
Ради як одержувач допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 03.08.2011 року.

Як вбачається з довідки-розруханку від
19.02.2014 року, державна соціальна
допомога позивачу була надана
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі 130,00 гривень.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-УІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України від 21.11.1992 № 2811-XII «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІН «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 15 Закону
№2811-XII встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленому законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до ст 43 Закону №2240-ІІІ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу II Закону
№107-УІ були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХП та Закону № 2240-ІІІ
змінами до статті 13 Закону №2811-XII його
дію поширено на застрахованих осіб, а
із Закону №2240-ІІІ було виключено
статті 40-44.

Стаття 44 Закону №2240-ІИ визначає строки
надання допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, так
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі,
зазначеній у частині першій статті 42
цього Закону, яка фактично здійснює
догляд за дитиною, щомісяця з дня
надання відпустки для догляду за
дитиною по день її закінчення, але не
більш як по день досягнення дитиною
трирічного вік включно.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону №107-УІ щодо виключення
статей 40-44 Закону №2240-ІІІ.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Пунктом 2 розділу III Закону №107-УІ було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-ІІІ, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15
Закону №2811-XII.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-УІ «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» та статтею 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року №2154-УІ
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» (далі - Закон № 2154-УІ) передбачено,
що у 2009, 2010 роках допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону №2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону №2811 -XII (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону №2154-УІ не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону №2240-Ш на
виконання статті 45 Закону №2154-УІ
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод і інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала не
знайде підстав для поновлення строку.

Позивачка звернулась до УПСЗН
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
Ради з заявою про перерахунок вказаної
допомоги відповідно до діючого
законодавства та листом від 19.02.2014 року
№01-06/867 їй було відмовлено у здійсненні
зазначеного перерахунку.

Оскільки у даній справі, спір виник
щодо виплати допомоги з вересня 2013 року
особі, яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд вважає, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон
№2240-ІІІ), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Крім того, слід зазначити, що така
правова позиція викладена в постанові
Вищого адміністративного суду України
від 21.08.2011 року по справі №К'9991/33496/12 та в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року у справі №21-410а12.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності прийнятого
судом першої інстанції судового
рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради - залишити без задоволення.

Постанову Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 07 квітня 2014 року у справі №
271/1064/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської ради про визнання
бездіяльність неправомірною та
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату суми - залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками
розгляду у письмовому провадженні
набирає законної сили через пґять днів
після направлення їх копій особами, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя - доповідач
Блохін А.А.

Судді
Міронова Г.М.

Юрко І.В.