Справа № 335/2080/14-а (2-а/335/90/2014)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 рокусправа № 335/2080/14-а
(2-а/335/90/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 20 травня 2014 року у
справі № 335/2080/14-а (2-а/335/90/2014) за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про визнання
протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною
заявою до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області про визнання протиправними
рішення, дій та бездіяльності суб"єкта
владних повноважень, в якій зазначила,
що 31.07.2012 року постановою
Орджонікідзевського районного суду
М.Запоріжжя зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
М.Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплатити їй підвищення до пенсії
згідно ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 25 лютого 2011 року по 22 липня 2011
року включно у розмірі ЗО % мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
проведених виплат. Рішення у справі
набрало законної сили 07 лютого 2013 року.
25.09.2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби і Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. відкрито виконавче
провадження № Ш7889 з примусового
виконання зазначеного рішення суду і
боржнику надано строк до 02.10 2013 року дм
його добровільного виконання. 10.02.2014
року через мережу Інтернет з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень вона дізналася, що
виконавче провадження № 39897889 з
виконання постанови суду від 31.07.2012
року зупинено головним державним
виконавцем Морар М.В. у зв"язку із
зверненням державного виконавця до
суду із заявою про роз'яснення,
відстрочку та ін. Постанову про
зупинення провадження чи будь-які інші
документи, які б свідчили про
незрозумілість судового рішення та
звернення державного виконавця до суду
за роз'ясненням вона не отримувала. На
її письмовий запит до суду, вона
отримала відповідь про те, що в
провадженні суду немає такої заяви
державного виконавця. Вважає зупинення
виконавчого провадження
неправомірним, направленим на
порушення конституційних засад щодо
обов'язковості виконання судових
рішень. Посилаючись на зазначене,
ОСОБА_1 просить суд визнати
неправомірною постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. про
зупинення виконавчого провадження №
39897889 на підставі п.1 с.1 ст.38 Закону
України „Про виконавче провадження",
визнати неправомірною бездіяльність
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. з
примусового виконання постанови
Орджонікідзевського районного суду
«Запоріжжя від 31 липня 2012 року; визнати
неправомірним порушення головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В стрсжів
початку примусового виконання,
передбачених ч.І ст.27 Закону України
„Про виконавче провадження" та
проведення виконавчих дій. визначених
ч.2 ст.30 цього Закону, під час здійснення
виконавчого провадження № 39897889 з
примусового виконання постанови
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 31.07.2012 року.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 20 травня
2014 року адміністративний позов ОСОБА_1
до Відділу примусового виконання
рішень авління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про визнання
гиправними рішення, дій та
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень - задоволено частково.
Визнано неправомірною постанову
головного державного виконавця
відділу примусового жання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій істі Морар М.В. від 10.01.2014
року про зупинення виконавчого
провадження з примусового виконання
жавчого листа № 0818/7868/2012 року виданий
26.07.2013 року Орджонікідзевським
районним судом Запоріжжя. Визнано
неправомірною бездіяльність головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. з
примусового виконання виконавчого
листа № 0818/7868/2012 року виданий 7.2013 року
Орджонікідзевським районним судом
м.Запоріжжя

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області , подало апеляційну скаргу на
вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим ставиться
питання про її скасування та ухвалення
нової постанови, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
на примусовому виконанні у відділі
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області перебуває
виконавчий лист № 0818/7868/2012 року,
виданий 26.07.2013 року Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя за
постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 31.07.2012
року про зобов'язання Управління
Пенсійного Фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя здійснити нарахування та
виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 25.02.2011 року по 22.07.2011 року
включно, з урахуванням різниці, яка
була виплачена у цей період, про що
свідчить постанова головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. від
25.09.2013 року про відкриття виконавчого
провадження.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. від 06.12.2013 року
провадження виконавчих дій з
примусового виконання виконавчого
листа № 0818/7868/2012 р. виданого 26.07.2013 року
відкладено за заявою Управління
Пенсійного Фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя до 19.12.2013 року.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. від 10.01.2014 року
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 0818/7868/2012
р. виданого 26.07.2013 року зупинено до
розгляду судом заяви державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. про встановлення чи
зміну способу і порядку виконання у
порядку ст.36 Закону України „Про
виконавче провадження".

Також встановлено, що до суду першої
інстанції заява від державного
виконавця щодо встановлення чи зміну
способу і порядку виконання постанови
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 31.07.2012 року за позовом
ОСОБА_1 не надходила.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції не погоджуються з вказаними
висновками суду першої інстанції, та
зазначає наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено обов'язки і
права державних виконавців.

Так, державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, ч. 3 зазначеної статті
передбачено право державного
виконавця у процесі здійснення
виконавчого провадження звертатися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, про
видачу дубліката виконавчого
документа, про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

Статтею 38 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавче провадження може бути
зупинено, зокрема, у разі звернення
державного виконавця до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про встановлення чи зміну способу і
порядку виконання рішення.

З аналізу вказаних положень Закону
вбачається, що норми статті 38 Закону є
диспозитивними, тобто надають
можливість суб'єкту права самостійно
вирішувати питання про об'єм та
характер своїх прав.

Таким чином, вирішення питання про
зупинення виконавчого провадження у
разі звернення державного виконавця до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про встановлення чи зміну
способу і порядку виконання
відноситься до дискреційних
повноважень державного органу.

Слід зазначити, що згідно Рекомендацій
Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під
дискреційними повноваженнями слід
розуміти повноваження, які
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду, тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Статтею 36 Закону встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції звертає увагу на те, що
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, подавалось подання про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення від 26.07.2013 року,
винесеного Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя по справі №
0818/7868/2012, що підтверджується наданими
додатками до апеляційної скарги (а.с.
59-83).

Відповідно до частини першої ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими, а тому не підлягають
задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції при
повному встановленні фактичних
обставин справи порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі ст. 202 КАС України підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області -задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 20 травня
2014 року у справі № 335/2080/14-а (2-а/335/90/2014) -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_1 -відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов