Справа № 826/17429/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі судді Гарника К.Ю.,
при секретарі судового засіданні
Непомнящій О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_2 до третя особа
Київської міської ради ОСОБА_3 про
визнання протиправним та скасування
рішення ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міської ради (далі по тексту -
відповідач-1), за участю третьої особи
ОСОБА_3, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
Київської міської ради від 04
вересня 2014 року № 122/122.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 листопада 2014
року відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до розгляду в судовому
засіданні на 03 грудня 2014 року, яке
відкладалось на 10 грудня 2014 року у
зв'язку з необхідністю отримання
додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 10 грудня 2014 року
представник позивача підтримав позов,
просив задовольнити його. Представник
відповідача та третя особа проти
позову заперечили, просили відмовити у
його задоволенні.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Рішенням Київської міської ради від 04
вересня 2014 року № 122/122 надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_3 на АДРЕСА_1
орієнтованою площею 0,05 га (земельна
ділянка комунальної власності
територіальної громади міста Києва) у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд згідно
з планом - схемою.

Вищезазначене рішення прийнято за
результатом розгляду клопотання
громадянина ОСОБА_3 про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
громадянину на АДРЕСА_1 орієнтованою
площею 0,05 га.

На думку позивача таке рішення
порушуює право власності останнього на
спірну земельну ділянку, а тому спірне
рішення підлягає скасуванню в даному
провадженні.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті, суд, керуючись законодавством,
чинним на момент виникнення спірних
правовідносин, частиною 1 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою встановлено, що суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, виходить з того, що
оскільки позивачем як спосіб захисту
порушеного права обрано оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень,
Окружний адміністративний суд міста
Києва досліджуючи надані сторонами
докази повинен встановити чи існувало
на момент виникнення спірних
правовідносин перешкоди для надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

Відповідно до частини першої статті 143
Конституції України територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
"Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до статті 2 Закону України
від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні" місцеве
самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами (частина перша статті 10 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" ).

Згідно пункту 34 частини першої статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання щодо
регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 9 Земельного
кодексу України до повноважень
Київської і Севастопольської міських
рад у галузі земельних відносин на їх
території належить, зокрема,
розпорядження землями територіальної
громади міста; передача земельних
ділянок комунальної власності у
власність громадян та юридичних осіб
відповідно до цього Кодексу.

Згідно статті 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться,
зокрема, у разі одержання земельних
ділянок із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання.

Статтею 118 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко- економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно- територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 звернувся до Київської міської
ради з клопотанням про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки на
АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,05 га у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

На час звернення ОСОБА_3 до Київської
міської ради із вказаним вище
клопотанням загальні положення,
особливості та процедуру надання в
постійне користування, передачі в
оренду та у власність земельних
ділянок із земель комунальної
власності територіальної громади
міста Києва, процедуру поділу чи
об'єднання земельних ділянок
комунальної власності, передачі в
суборенду та поновлення договорів
оренди земельних ділянок комунальної
власності, а також засади організації
здійснення землеустрою визначав
Тимчасовий порядок передачі (надання)
земельних ділянок у користування або у
власність із земель комунальної
власності в місті Києві, затверджений
рішенням Київської міської ради від 28
лютого 2013 року № 63/9120 (далі - Тимчасовий
порядок).

Відповідно до частини першої статті 4
Тимчасового порядку, передача
земельних ділянок безоплатно у
власність юридичним особам або
громадянам здійснюється рішенням
Київської міської ради, яке
приймається на підставі відповідної
документації із землеустрою, а у разі
приватизації громадянами земельних
ділянок, які перебувають у їх
користуванні, - на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) (при приватизації
земельної ділянки, на якій
розташований житловий будинок, право
власності на який зареєстровано, після
присвоєння такій земельні ділянці
кадастрового номера) або на підставі
технічних матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки (при приватизації земельної
ділянки, право користування якою
посвідчено державним актом на право
постійного користування або договором
оренди землі).

Згідно статті 5 Тимчасового порядку,
зацікавлена особа, яка має намір
одержати земельну ділянку в
користування або у власність,
звертається до Київської міської ради
через приймальню Київради з земельних
питань (крім громадян, які подають
клопотання про передачу земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), ведення
садівництва, індивідуального дачного
та гаражного будівництва або про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою з метою
одержання земельних ділянок для
зазначених цілей в оренду) із
клопотанням про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою.

До клопотання про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою додаються: викопіювання з
кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали в масштабі не менше
1:2000, на яких зазначено бажане місце
розташування та розмір земельної
ділянки; витяг з містобудівного
кадастру; витяг з міського земельного
кадастру; нотаріально посвідчена
письмова згода землекористувача на
вилучення земельної ділянки чи її
частини при формуванні нової земельної
ділянки (у разі необхідності вилучення
земельної ділянки) або припинення
права користування земельною ділянкою
чи її частиною при формуванні нової
земельної ділянки (у разі добровільної
відмови від права користування
земельною ділянкою) із зазначенням
розмірів передбаченої для вилучення
(припинення права користування)
земельної ділянки та умов її вилучення,
а також документи, що посвідчують
правонаступництво землекористувача
(якщо таке було), або у разі ненадання чи
відмови у наданні такої згоди - рішення
суду про вирішення цього питання. У
разі подання клопотання про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для експлуатації та
обслуговування існуючих будівель чи
споруд, відповідно до статті 120
Земельного кодексу України, за рахунок
земельної ділянки або частини
земельної ділянки, яка була відведена
уповноваженим органом до 1991 року та на
яку на момент подання клопотання
документ, що посвідчує право
користування, не оформлений та не
зареєстрований, нотаріально
посвідчена згода не вимагається. У разі
подання клопотання про виготовлення
документації із землеустрою особою,
яка набула право власності на житловий
будинок, будівлю або споруду на такій
земельній ділянці, відповідно до
статті 120 Земельного кодексу України,
нотаріально посвідчена письмова згода
землекористувача на вилучення
земельної ділянки чи її частини,
необхідної для експлуатації та
обслуговування набутого житлового
будинку, будівлі або споруди, не
вимагається; нотаріально посвідчена
згода на поділ чи об'єднання земельної
ділянки заставодержателів, інших
користувачів земельної ділянки, якщо
такі є (у разі подачі клопотання щодо
поділу чи об'єднання земельних
ділянок); нотаріально посвідчені копії
документів щодо правового статусу
об'єктів нерухомого майна (будівель,
споруд) та копія матеріалів технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, якщо такі розташовані на
земельній ділянці; копії рішень
уповноважених органів про передачу
земельної ділянки в користування (у
разі подачі клопотання щодо земельної
ділянки, яка надавалась в користування
до 15.03.91 - до введення в дію Земельного
кодексу Української PCP) або довідка
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) про
відсутність в архіві документів щодо
відведення відповідної земельної
ділянки (крім подачі клопотання щодо
поділу чи об'єднання земельних ділянок
або щодо передачі сформованої
земельної ділянки без зміни її
цільового призначення); копії
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку (за наявності, а у разі
подачі клопотання щодо поділу чи
об'єднання земельних ділянок або щодо
передачі сформованої земельної
ділянки - обов'язково); засвідчені
печаткою та підписом керівника
зацікавленої особи копії установчих
документів (для юридичних осіб), витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців (для
юридичних осіб, фізичних осіб -
підприємців), копія реєстраційного
номера облікової картки платника
податку (крім громадян України, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податку
(ідентифікаційного номера), офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України) (для
фізичних осіб - підприємців), а для
громадянина - копія документа, що
посвідчує особу, та копія
реєстраційного номера облікової
картки платника податку (крім громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку
(ідентифікаційного номера), офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України);
довіреність або засвідчена в
установленому порядку її копія, на
підставі якої інтереси заявника
представляє його уповноважена особа (у
разі якщо клопотання подається
представником).

Приймальня Київради з земельних питань
у день реєстрації клопотання про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою або
протягом наступного робочого дня
передає це клопотання з доданими до
нього документами, сформованими у
справу-клопотання, до секретаріату
Київської міської ради.

Секретаріат Київської міської ради
разом з дорученням (резолюцією)
Київського міського голови або
заступника міського голови - секретаря
Київради у день надходження клопотання
про надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою або
протягом наступного робочого дня
надсилає його через приймальню
Київради з земельних питань до
Департаменту земельних ресурсів.

У випадку надходження до Департаменту
земельних ресурсів клопотання про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою з доданими
документами, які не відповідають
складу та змісту документів,
встановлених цією статтею, або не дають
можливості розглядати клопотання по
суті (подано недостатньо відомостей та
документів щодо правового статусу
майна, розташованого на земельній
ділянці, графічні матеріали не
відповідають вимогам цієї статті),
Департамент земельних ресурсів через
приймальню Київради з земельних питань
повертає їх зацікавленій особі на
доопрацювання.

У випадку повернення клопотання
Департамент земельних ресурсів
письмово зазначає підстави такого
повернення. Після усунення
зацікавленою особою зазначених
Департаментом земельних ресурсів
недоліків повторне повернення
клопотання не допускається.

У разі подачі клопотання про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою з метою зміни цільового
призначення земельної ділянки та/або
будівництва (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єктів
будівництва (будинки, будівлі, споруди
будь-якого призначення, їх комплекси,
лінійні об'єкти інженерно-транспортної
інфраструктури та інші об'єкти)
Департамент земельних ресурсів
надсилає клопотання з доданими до
нього документами до Департаменту
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (далі - Департамент
містобудування та архітектури), який у
триденний термін надає Департаменту
земельних ресурсів висновок щодо
відповідності заявленої ініціативи
містобудівній документації або
ситуації, а також щодо наявних
містобудівних умов і обмежень.

Відповідно до частини 2 ст. 6
Тимчасового порядку Департамент
містобудування та архітектури
розглядає клопотання про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою протягом трьох робочих
днів та надсилає до Департаменту
земельних ресурсів свій висновок щодо
відповідності заявленої ініціативи
містобудівній документації або
ситуації, а також щодо наявних
містобудівних умов і обмежень, що мають
бути враховані при розробленні
документації із землеустрою.

Згідно з частиною 3 вказаної вище
статті Департамент земельних ресурсів
за результатами опрацювання
клопотання про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, а також висновку
Департаменту містобудування та
архітектури щодо відповідності
заявленої ініціативи містобудівній
документації або ситуації та щодо
наявних містобудівних умов і обмежень,
який надається у випадках,
передбачених цим Порядком, розробляє
проект рішення Київської міської ради
про надання дозволу на розроблення
відповідної документації із
землеустрою із зазначенням
орієнтовного розміру та меж земельної
ділянки (або проект рішення про відмову
у наданні такого дозволу), який
розглядається Київською міською радою
в порядку, встановленому Регламентом
Київської міської ради, та у строк,
встановлений законодавством.

Крім того, частиною 5 ст. 6 Тимчасового
порядку визначено виключні підстави
для відмови у наданні дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, а саме: невідповідність
ініціативи (місця розташування)
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
Генеральному плану міста Києва, іншій
містобудівній документації, схемам
землеустрою і техніко-економічним
обґрунтуванням використання та
охорони земель міста Києва, проектам
землеустрою щодо впорядкування
території міста Києва, затвердженим у
встановленому законодавством порядку;
подання зацікавленою особою неповного
складу пакета документів, необхідних
для одержання дозволу на розроблення
документації із землеустрою, виявлення
в документах, поданих зацікавленою
особою, недостовірних відомостей та
інші підстави, встановлені законом.
Забороняється відмова у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено згідно із статтею 151
Земельного кодексу України.

Матеріали справи містять копію справи -
клопотання № К-19301 (обліковий код
земельної ділянки 75:125:013) дослідивши
які судом встановлено, що суперечило
положенням частини 5 ст. 6 Тимчасового
порядку, а саме д клопотання додано
черговий кадастровий план, довідку з
місця проживання сім'ї, свідоцтво про
народження, свідоцтво про одруження,
довідку про присвоєння
ідентифікаційного коду, копію паспорту
заявника та його дружини, висновок №
12-0173-В щодо використання земельної
ділянки, наявних містобудівних
обмежень та умов, які мають врахуватись
при розробці проект відведення
земельної ділянки, листи Головного
управління в місті Києві
Святошинського районного управління
від 31 травня 2012 року № 3736/02-19 та
святошинського РУ ГУ МВС України від 31
травня 201 року № 1277/01-22-2, лист Київської
міської ради від 17 травня 2013 року №
08/281-775, акт обстеження земельної
ділянки, технічний звіт, тощо.

Враховуючи, що ОСОБА_3 звернувся з
клопотанням, яке не суперечило
положенням частини 5 статті 6
Тимчасового порядку Київською міською
радою було прийнято рішення від 04
вересня 2014 року № 122/122 «Про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_3 на АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд».

Судом встановлено, що клопотання
ОСОБА_3 неодноразово поверталось
останньому на доопрацювання, про що
свідчать протоколи засідання робочої
групи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
зазначено, що у 1961 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5
була надана земельна ділянка площею 0,07
га АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування набула
ОСОБА_5, за життя якої була проведена
чергова інвентаризація земельної
ділянки, в результаті якої Держава
встановлювала землекористувачів
займаних земельних ділянок. Проте,
Київською міською адміністрацією
Департаментом земельних ресурсів в
відомості помилково було внесено по
батькові, замість ОСОБА_6 - ОСОБА_6, а
саме замість по батькові «ОСОБА_6» -
помилкові «ОСОБА_6».

Разом з цим, матеріали справи не
містять жодних доказів в розумінні
статті 69 Кодексу адміністративного
судочинства України на підтвердження
вищезазначених обставин.

У судовому засідання 10 грудня 2014
року представником позивача заявлено
клопотання про зупинення провадження у
справі до розгляду Святошинським
районним судом міста Києва заяви
позивача про встановлення фактів, що
мають юридичне значення, проте,
зазначена заява не містить відмітки
вхідної кореспонденції Святошинського
районного суду міста Києва, не надано
доказів її подання до суду, у зв'язку із
чим у задоволенні вказаного клопотання
відмовлено.

У судовому засіданні 10 грудня 2014
року задоволено клопотання позивача
про допит в якості свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, яке під час надання пояснень
зазначили, що на спірній земельній
ділянці проживала саме ОСОБА_5. Також
зазначили, що третю особу ОСОБА_3
взагалі не бачили разом із ОСОБА_5

Спростовуючи зазначені доводи,
ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_6, яка є
землекористувачем спірної земельної
ділянки, жива та спілкується із
останнім.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті, суд зазначає, що предметом
доказування в даному провадженні є
правомірність/протиправність рішення
Київської міської ради від 04 вересня 2014
року № 122/122 про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_3 на АДРЕСА_1, з
урахуванням чого суду необхідно
встановити наявність порушень прав та
інтересів позивача спірним рішенням,
та наявність підстав для його
прийняття, тому, спір між позивачем та
третьою особою про право власності та
користування на вищезазначений об'єкт
судом не береться до уваги оскільки
такі спірні відносини підлягають
розгляду в окремому цивільному
провадженні та не впливають на
результат вирішення даної справи по
суті.

За таких обставин, дослідивши
матеріали адміністративної справи, з
урахуванням систематизації наданих
сторонами документів із встановленням
послідовності та хронології прийняття
вищезазначених рішень та їх дії у часі,
суд дійшов висновку про правомірність
рішення Київської міської ради від 04
вересня 2014 року № 122/122 про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_3 на АДРЕСА_1.

Крім цього, мотивуючи необхідність
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, Окружний
адміністративний суд м. Києва
відзначає таке.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Із системного аналізу статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що право на судовий захист
має лише та особа, яка є суб'єктом
(носієм) порушених прав, свобод чи
інтересів. Тож для того, щоб особі було
надано судовий захист, суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу чи інтерес, про захист яких
вона просить і це право, свобода чи
інтерес порушені відповідачем.

Водночас, згідно статті 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Згідно частиною 2 статтею 171
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої право
оскаржити нормативно-правовий акт
мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт.

Як вбачається з позиції постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 06 березня 2008 року № 2 «Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ» приписи
частини 2 статті 171 Кодексу
адміністративного судочинства України
можуть бути підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог, якщо суд
(становить, що оскаржуваний акт до
особи не застосовувався і вона не
перебуває у відносинах, до яких цей акт
може бути застосовано. У такому разі
суд не проводить перевірку
нормативно-правового акта на предмет
його протиправності (законності та
відповідності правовим актам вищої
юридичної сили).

Суд зазначає, що матеріали справи не
містять жодних належних доказів в
розумінні статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які давали би змогу встановити
наявність порушення прав та інтересів
у сфері публічно-правових відносин
позивача шляхом прийняття рішення
Київської міської ради від 04 вересня 2014
року № 122/122 про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_3 на АДРЕСА_1.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, вважає
адміністративний позов ОСОБА_2 таким,
що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник