Справа № 820/11313/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Київ
К/800/16880/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

за участю секретаря:
Іванова Д.О.

представників:

позивача: Новохацької Н.Є.

відповідача: Дитиненко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.12.2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2014 року

у справі № 820/11313/13-а

за позовомПриватного підприємства
«Сальдо»доІзюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області проскасування
податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Сальдо» (далі
по тексту - позивач, ПП «Сальдо»)
звернулось з позовом до Ізюмської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області (далі
по тексту - відповідач, ОДПІ) про
скасування податкового повідомлення -
рішення.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.12.2013 року
адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2014 року
апеляційну скаргу ОДПІ залишено без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ПП
«Сальдо», посилаючись на те, що суди
першої та апеляційної інстанції не
допустили порушень норм матеріального
та процесуального права, просить
касаційну скаргу ОДПІ залишити без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників сторін, дослідивши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку щодо
наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку ПП
«Сальдо» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 року по
30.06.2013 року, за результатами якої
складено акт від 24.10.2013 року №
206/2220/24878658.,

В акті перевірки зокрема зазначено, що
під час перевірки встановлено
заниження позивачем об'єкту
оподаткування податком на прибуток на
загальну суму 7687616 грн., у тому числі за
перше півріччя 2013 року - 7687616 грн., та,
відповідно, заниження податку на
прибуток у першому півріччі 2013 року на
суму 1460647 грн., у тому числі у зв'язку із
застосуванням звичайних цін 525657 грн.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від
13.11.2013 року № , яким ПП «Сальдо»
збільшено суму податкового
зобов'язання за платежем - податок на
прибуток у розмірі 1825809 грн. (за
основним платежем - 1460647 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 365162
грн.)

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 39.1 ст. 39
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) (в редакції, чинній на час
спірних правовідносин) звичайна ціна
на товари (роботи, послуги) збігається з
договірною ціною, якщо інше не
встановлено цим Кодексом і не доведено
зворотне, в тому числі в результаті
неможливості визначення звичайної
ціни із застосуванням положень пунктів
39.3-39.4 цієї статті. Звичайна ціна
застосовується у разі здійснення
платником податків: а) бартерних
операцій; б) операцій з пов'язаними
особами; в) операцій з платниками
податків, що застосовують спеціальні
режими оподаткування або інші ставки,
ніж основна ставка податку на прибуток,
або не є платником цього податку, крім
фізичних осіб, які не є суб'єктами
підприємницької діяльності; г) в інших
випадках, визначених цим Кодексом.

Підпунктами 153.2.1, 153.2.3 п. 153.2 ст. 153 ПК
України (в редакції, чинній на час
спірних правовідносин) передбачено, що
дохід, отриманий платником податку від
продажу товарів (виконання робіт,
надання послуг) пов'язаним особам,
визначається відповідно до договірних
цін, але не менших від звичайних цін на
такі товари, роботи, послуги, що діяли
на дату такого продажу, у разі, якщо
договірна ціна на такі товари (роботи,
послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги). Положення
підпунктів 153.2.1 і 153.2.2 цього пункту
поширюються також на операції з
особами, які не є платниками цього
податку.

Згідно пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в
редакції, чинній на час спірних
правовідносин) звичайна ціна - ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Якщо не
доведено зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Відповідно до вимог п. 39.2 ст. 39 ПК
України (в редакції, чинній на час
спірних правовідносин) визначення
звичайної ціни у випадках,
встановлених цим Кодексом,
здійснюється за одним з методів,
вказаних в цьому пункті.
Встановлюються такі методи визначення
звичайної ціни: а) порівняльної
неконтрольованої ціни (аналогів
продажу); б) ціни перепродажу; в)
"витрати плюс"; г) розподілення
прибутку; ґ) чистого прибутку. При
визначенні звичайної ціни згідно з
методами, встановленими цим пунктом,
використовується інформація про ціни в
операціях між непов'язаними особам у
співставних умовах на відповідному
ринку товарів (робіт, послуг). При цьому
умови визнаються співставними, якщо
відмінність між такими умовами істотно
не впливає на ціни, які отримуються в
результаті застосування методів,
встановлених цим пунктом.

Пунктом 39.4 ст. 39 ПК України (в редакції,
чинній на час спірних правовідносин)
передбачено, що за методом
порівняльної неконтрольованої ціни
(аналогів продажу) застосовується ціна,
яка визначається за ціною на ідентичні
(а за їх відсутності - однорідні) товари
(роботи, послуги), що реалізуються
(придбаваються) не пов'язаній з
продавцем (покупцем) особі за звичайних
умов діяльності. Для визначення
звичайної ціни товару (роботи, послуги)
згідно з методом порівняльної
неконтрольованої ціни (аналогів
продажу) використовується інформація
про укладені на момент продажу такого
товару (роботи, послуги) договори з
ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у порівнянних
умовах на відповідному ринку товарів
(робіт, послуг). Враховуються, зокрема,
такі умови договорів, як кількість
(обсяг) товарів (наприклад, обсяг
товарної партії); обсяг функцій, що
виконуються сторонами; умови розподілу
між сторонами ризиків і вигод; строки
виконання зобов'язань; умови
здійснення платежів, звичайних для
такої операції; характеристика ринку
товарів, на якому здійснено
господарську операцію;
бізнес-стратегія підприємства;
звичайні надбавки чи знижки до ціни під
час укладення договорів між
непов'язаними особами, а також інші
об'єктивні умови, що можуть вплинути на
ціну. При цьому умови договорів на
ринку ідентичних (за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг)
визнаються порівнянними, якщо
відмінність між такими умовами істотно
не впливає на ціну або може бути
економічно обґрунтована.

Згідно п. 39.11 ст. 39 ПК України (в
редакції, чинній на час спірних
правовідносин) для визначення
звичайних цін на товари (роботи,
послуги) використовуються офіційні
джерела інформації, у тому числі: 39.11.1.
статистичні дані державних органів і
установ; 39.11.2. ціни спеціалізованих
аукціонів з торгівлі окремими видами
продукції, біржові котирування; 39.11.3.
довідкові ціни спеціалізованих
комерційних видань та публікацій, у
тому числі електронних та інших банків
даних; 39.11.4. звіти та довідки відділів з
економічних питань у складі
дипломатичних представництв України
за кордоном; 39.11.5. інші інформаційні
джерела, що визнаються офіційними в
установленому порядку.

Пунктом 39.14 ст. 39 ПК України (в редакції,
чинній на час спірних правовідносин)
передбачено, що обов'язок доведення
того, що ціна договору (правочину) не
відповідає рівню звичайної ціни,
покладається на контролюючий орган у
порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПП «Сальдо» (продавець) та компанією
«Stenford Development LLP» (Англія) було укладено
зовнішньоекономічний контракт від
25.10.2012 року № 0025/10, за яким передбачено
поставку кукурудзи на кормові потреби,
врожаю 2012 року, у кількості 20 000
метричних тонн за ціною 198,00 доларів США
за метричну тонну у строк з 10.12.2012 року
по 15.03.2013 року (включно).

17.12.2012 року між ПП «Сальдо» (продавець)
та компанією «Stenford Development LLP» (Англія)
укладено зовнішньоекономічний
контракт № 0017/12, за яким передбачено
поставку кукурудзи на кормові потреби,
врожаю 2012 року, у кількості 5 000
метричних тонн за ціною 210,00 доларів США
за метричну тонну у строк з 15.01.2013 року
по 15.03.2013 року (включно).

20.12.2012 року між ПП «Сальдо» (продавець)
та компанією «Stenford Development LLP» (Англія)
укладено зовнішньоекономічний
контракт № 0020/12, за яким передбачено
поставку кукурудзи на кормові потреби,
врожаю 2012 року, у кількості 15 000
метричних тонн за ціною 210,00 доларів США
за метричну тонну у строк з 01.02.2013 року
по 30.04.2013 року (включно).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали виявлені
податковим органом у ході проведення
перевірки випадки відхилення
договірних цін більше ніж 20% від
звичайних цін за
зовнішньоекономічними контрактами від
17.12.2012 року № 0017/12, від 20.12.2012 року № 0020/12,
від 25.10.2012 року № 0025/10, укладеними між ПП
«Сальдо» та компанією «Stenford Development LLP»,
а саме:

на дату продажу 25.02.2013 року за
контрактом № 0017/12 від 17.12.2012 року, умови
постачання СPT-UA, порт Южний, ВМД № 1134,
кількість тонн 2916,56, ціна позивача 210
USD/тонна або 1678,53 грн./т., на загальну
суму 3384856,46 грн., середньозважена ціна
згідно моніторингу ІА «АПК-Інформ» 271
USD/т. або 2166,103 грн./т., відхилення складає
-22,51% (61 USD/т. або 487,57 грн./т.), дохід за
звичайними цінами визначено у розмірі
983220,21 грн.;

на дату продажу 28.02.2013 року за
контрактом № 0025/10 від 25.10.2012 року, умови
постачання СPT-UA ММТП, ВМД № 101018,
кількість тонн 3614,415, ціна позивача 198
USD/тонна або 1582,614 грн./т., на загальну
суму 5720223,78 грн., середньозважена ціна
згідно моніторингу ІА «АПК-Інформ» 252,4
USD/т. або 2017,4332 грн./т., відхилення
складає -21,55% (54,50 USD/т. або 434,82 грн./т.),
дохід за звичайними цінами визначено у
розмірі 1571617,04 грн.;

на дату продажу 11.03.2013 року за
контрактом № 0025/10 від 25.10.2012 року, умови
постачання СPT-UA ММТП, ВМД № 101162,
кількість тонн 1212,87, ціна позивача 198
USD/тонна або 1582,614 грн./т., на загальну
суму 1919505,04 грн., середньозважена ціна
згідно моніторингу ІА «АПК-Інформ» 268,4
USD/т. або 2145,3212 грн./т., відхилення
складає -26,23% (70,40 USD/т. або 562,71 грн./т.),
дохід за звичайними цінами визначено у
розмірі 682490,68 грн.;

на дату продажу 15.03.2013 року за
контрактом № 0020/12 від 20.12.2012 року, умови
постачання СPT-UA МСП «Ніка-Тера», ВМД №
459, кількість тонн 2544,81, ціна позивача 210
USD/т. або 1678,53 грн./т., на загальну суму
4271539,93 грн., середньозважена ціна згідно
моніторингу ІА «АПК-Інформ» 263,9 USD/т. або
2109,3527 грн./т., відхилення складає -20,42%
(53,90 USD/т. або 430,82 грн./т.), дохід за
звичайними цінами визначено у розмірі
1096361,91 грн.;

на дату продажу 28.03.2013 року за
контрактом № 0020/12 від 20.12.2012 року, умови
постачання СPT-UA МСП «Ніка-Тера», ВМД №
532, кількість тонн 685,32, ціна позивача 210
USD/тонна або 1678,53003 грн./т., на загальну
суму 1150330,2 грн., середньозважена ціна
згідно моніторингу ІА «АПК-Інформ» 267,3
USD/т. або 2136,5289 грн./т., відхилення
складає -21,44% (57,30 USD/т. або 458,00
гривень/тонна), дохід за звичайними
цінами визначено у розмірі 313875,79 грн.;

на дату продажу 08.04.2013 року за
контрактом № 0017/12 від 17.12.2012 року, умови
постачання СPT-UA, порт Южний, ВМД № 2213,
кількість тонн 3479,71, ціна позивача 210
USD/т. або 1678,53 грн./т., на загальну суму
5840797,63 грн., середньозважена ціна згідно
моніторингу ІА «АПК-Інформ» 279,3 USD/т. або
2232,4449 грн./т., відхилення складає -24,81%
(69,30 USD/т. або 553,91 грн./т.), дохід за
звичайними цінами визначено у розмірі
1927463,21 грн.;

на дату продажу 16.04.2013 року за
контрактом № 0020/12 від 20.12.2012 року, умови
постачання СPT-UA МСП «Ніка-Тера», ВМД №
634, кількість тонн 2652,85, ціна позивача 210
USD/т. або 1678,53 грн./т., на загальну суму
4452888,31 грн., середньозважена ціна згідно
моніторингу ІА «АПК-Інформ» 267,3 USD/т. або
2136,5289 грн./т., відхилення складає -21,44%
(57,30 USD/т. або 458 грн./т.), дохід за
звичайними цінами визначено у розмірі
1215002,38 грн.

З матеріалів справи вбачається, що під
час перевірки ОДПІ використано
інформацію щодо рівня цін, отриману від
ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків», Аграрної біржі України, ТОВ
«Медіа-групп «АПК-Інформ».

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, листи ТОВ
«Медіа-групп «АПК-Інформ» від 20.09.2013
року № 64, № 65, № 66, № 67 містять
інформацію про українські експортні
ціни на кукурудзу 3 класу для кормових
потреб на умовах СРТ із зазначенням
конкретних дат та місць поставок,
мінімальних, максимальних та
середньозважених цін згідно
моніторингу ІА «АПК-Інформ» на певні
дати продажу.

Однак, вищевказані листи не містять
цінової інформації на дати продажу
08.04.2013 року, 16.04.2013 року, на які ОДПІ у
додатку до акту перевірки встановлені
відхилення договірних цін - 24,81% та - 21,44%
відповідно, у зазначених листах не
наведено ні мінімальної, ні
середньозваженої, ні максимальної ціни
товару на ці дати поставок.

На дату поставки 11.03.2013 року, на яку
відповідачем встановлене відхилення
договірної ціни - 26,23%, зазначено ціни
для морських портів МСП «Ніка-Тера»,
Южний, у той час як, виходячи з додатку
до акту перевірки, місцем поставки за
контрактом позивача № 0025/10 від 25.10.2012
року є порт ММТП, але стосовно даного
порту мінімальна, середньозважена та
максимальна ціна станом на 11.03.2013 року у
вищевказаних листах відсутня.

На дату поставки 25.02.2013 року, на яку
відповідачем встановлене відхилення
договірної ціни - 22,51%, у зазначених
листах не вказані показники
мінімальної та максимальної ціни, у
зв'язку з чим є невизначеним весь
діапазон цін, необхідний для з'ясування
рівня звичайної ціни.

Таким чином, колегія суду погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, що факт невідповідності
договірних цін позивача рівню
звичайної ціни не може вважатись
доведеним на підставі листів ТОВ
«Медіа-групп «АПК-Інформ» від 20.09.2013
року № 64, № 65, № 66, № 67, оскільки вказані
листи не містять необхідної інформації
для порівняння, у тому числі,
інформації щодо конкретних договорів
та їх істотних умов, які впливають на
ціну.

В свою чергу, у листах ДП
«Держзовнішінформ» від 29.07.2013 року №
4.3/898, від 17.06.2013 року № 4.3/1228, від 31.07.2013
року 4.3./1523. цінова інформація наведена
на інших, ніж у позивача, умовах
поставки (FOB, у той час як позивач
поставляв товар на умовах СРТ), станом
на інші дати продажу (23.01.2013 року, 20.02.2013
року, 27.03.2013 року, 24.04.2013 року, 22.05.2013 року,
25.06.2013 року) та без визначення місця
поставки (конкретного морського порту).

Листи Аграрної біржі від 14.05.2013 року №
277, від 30.05.2013 року № 328 також містять
ціни станом на інші, ніж у ПП «Сальдо»,
дати продажу (17.01.2013 року, 21.02.2013 року,
09.04.2013 року, 14.05.2013 року) та без
визначення місця поставки (конкретного
морського порту).

Лист ДП «Держзовнішінформ» від 18.06.2013
року № 4.3/1236 стосується цін на олію
соняшникову, тоді як позивач поставляв
кукурудзу фуражну.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанції обґрунтовано не прийняли до
уваги вищевказані листи, оскільки, вони
не наводять будь-яких порівнянних
договірних умов, визначених п. 39.4 ст. 39
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим не можуть бути підставою для
визначення рівня звичайних цін.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно
застосували норми матеріального права,
отже, прийняте податковим органом
спірне рішення є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
03.12.2013 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2014 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.12.2013 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов