Справа № 2а-1713/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
Справа №
9104/136140/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області на постанову Сихівського
районного суду міста Львова від 09
вересня 2011 року у справі за позовом
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання дій
протиправними та скасування
постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Сихівський відділ соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради звернувся в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області в якому просив визнати
протиправними дії державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо накладення на боржника
штрафу у виконавчому провадженні ВП №
26642138; скасувати постанову підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області від 06.06.2011 року про накладення
штрафу (ВП № 26642138).

Постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 09 вересня 2011 року
позов задоволено, визнано дії
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо накладення на Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради штрафу у виконавчому
провадженні протиправними, скасовано
постанову державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області серії ВП № 26642138 від
06.06.2011 р. про накладення штрафу.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відділ державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області оскаржив його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження являється завершальною
стадією судового провадження.
Виконавче провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження», іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 263 КАС України за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
сторона виконавчого провадження може
звернутися до суду, що видав виконавчий
лист із заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Тому
позивач (як сторона виконавчого
провадження, на яку покладено обов'язок
виконати рішення суду) у зв'язку з
наявністю обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення, мав
процесуальну можливість звернутися до
суду, який видав виконавчий лист, із
заявою в порядку ст. 263 КАС України,
однак не скористався цим правом.

Також апелянт зазначає, що Сихівським
районним судом м.Львова винесено
рішення по справі №2-а-191/10, яким
зобов'язано Сихівський ВСЗ УСЗ ДГП
Львівської міської ради провести
ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги
на оздоровлення за 2007, 2008 та 2009 роки у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат,
що існував станом на момент виплати
такої допомоги у відповідний рік, та
виплатити на користь ОСОБА_1
недоплачену суму такої допомоги за 2007,
2008 та 2009 роки. Оскільки питання про
наявність (відсутність) коштів в
боржника було повною мірою досліджено
при винесені рішення в користь
стягувана, тому апелянт вважає, що
оскаржувана постанова суперечить
рішенню по справі № 2-а-191/10, правам та
законним інтересам гр. ОСОБА_1,
Конституції та законам України,
міжнародним нормативно-правовим актам,
тобто оскаржувана постанова буде в
подальшому стимулом в бездіяльності
посадових осіб Сихівського відділу
соціального захисту ДГП ЛМ.Р, які
будуть і надалі своєю бездіяльністю
порушувати законні права та інтереси
громадян - стягувачів у виконавчому
провадженні.

Також апелянт зазначає, що оскаржувана
постанова Сихівського районного суду
м.Львова від 09.09.2011р. порушує міжнародні
зобов'язання України, визначені ч. 1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположні свободи та ст.1 Першого
протоколу до неї ратифікованих Законом
України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, зокрема
(справа «Кечко проти України» від
08.11.2005р.) - реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актів національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на
відсутність коштів як причину
невиконання своїх зобов'язань судами
не повинні братися до уваги; (справа
«Михайленки та інші проти України» від
03.11.2004р.) - відсутність ресурсів для
оплати заборгованості, присудженої
рішенням суду не може бути підставою
для зволікання із його виконанням.

На виконанні в підрозділі ПВР ВДВС ГУЮ
у Львівській області знаходяться
рішення судів по справах даної
категорії, боржником в яких виступає,
зокрема, Сихівський відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради. На
протязі цього часу боржником (разом із
Головним управлінням праці та
соціального захисту населення ЛОДА) не
вчинено жодних реальних активних дій,
спрямованих для отримання коштів на
виплату за рішеннями судів, а
державному виконавцю надаються лише
«муляжні» листи-замовлення коштів та
листи-відмовки про відсутність таких
коштів.

На підставі наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно виконавчого листа 2а-191/10,
виданого 22.07.2010р. Сихівським районним
судом м.Львова про зобов'язання
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
недоплачену щорічну допомогу на
оздоровлення за 2007р., 2008р. та 2009 р. у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат,
що існував станом на момент виплати
такої допомоги у відповідний рік,
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області винесено постанову
серії ВП № 26642138 від 20.05.2011 р. про
відкриття виконавчого провадження та
надано боржнику термін для
добровільного виконання рішення суду.
Відповідно до листів управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради від 27.05.2011 р. № 2605-1569 від
02.06.2011 р. № 2605-1348 та від 19.08.2011 року
№2605-3856, скерованих на адресу
підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС Головного управління
юстиції у Львівській області на
виконання вимог постанови державного
виконавця серії ВП № 26642138 від 20.05.2011 р.,
боржником вжито всіх можливих заходів
для виконання рішення суду, виконання
якого на сьогоднішній день є
неможливим внаслідок незалежних від
боржника обставин - відсутності
необхідних бюджетних призначень.
Згідно постанови державного виконавця
ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області
серії ВП № 26642138 від 31.05.2011 р. на боржника
- Сихівський відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради, за
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, накладено штраф у
розмірі 680,00 грн. Згідно постанови
державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у
Львівської області серії ВП № 26642138 від
06.06.2011 р. на боржника - Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, за повторне невиконання
без поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення,
накладено штраф у розмірі 1360,00 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно зазначив, що відповідно до ст.143
Конституції України органам місцевого
самоврядування можуть надаватись
законом окремі повноваження органів
виконавчої влади. Держава фінансує
здійснення цих повноважень у повному
обсязі за рахунок коштів Державного
бюджету України або шляхом віднесення
до місцевого бюджету у встановленому
законом порядку окремих
загальнодержавних податків, передає
органам місцевого самоврядування
відповідні об'єкти державної
власності.

Судом також встановлено, що бюджетні
призначення на забезпечення виконання
судових рішень за програмами
соціального захисту, в тому числі
пов'язаними із задоволеннями судами
позовних заяв отримувачів пільг,
компенсацій та гарантій, які виникли
внаслідок рішень Конституційного суду
України, у державному бюджеті на
поточний та минулі роки не передбачені.
Відповідно, видатки на зазначені цілі у
кошторисах розпорядників бюджетних
коштів не затверджувались, субвенції
на такі видатки органам місцевого
самоврядування не здійснювались.
Боржником вживались всі можливі заходи
для виконання рішення суду, що
підтверджується відповідними
листами-зверненнями на адресу
Міністерства праці та соціальної
політики України, головного управління
праці та соціальної політики
Львівської обласної державної
адміністрації, Міністерства фінансів
України. Відповідно до отриманих
позивачем відповідей, фінансування
зазначених видатків здійснено не було,
оскільки витрати, пов'язані із
задоволенням судами позовних заяв
отримувачів пільг, компенсацій та
гарантій, які виникли внаслідок рішень
Конституційного суду України, не
враховані в відповідних Законах
України «Про державний бюджет
України».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог, оскільки
рішення у справі 2а-191/10р. не виконано
позивачем з поважних причин, а саме у
зв'язку відсутністю відповідних
асигнувань та здійснено всі можливі
заходи в межах своїх повноважень для
виконання рішення суду.

З огляду на зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області - залишити без задоволення, а
постанову Сихівського районного суду
міста Львова від 09 вересня 2011 року по
справі № 2а-1713/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин