Справа № 756/6296/14-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/6296/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Тітов М.Ю.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
на постанову Оболонського районного
суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Оболонського
районного суду м. Києва з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання незаконними дій щодо відмови
в перерахунку та виплати пенсії, із
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань; зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії з 22.08.2011 року
включивши в суму заробітної плати для
обчислення пенсії сум виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року позов
задоволено частково. Визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва
протиправними. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2 пенсію
з урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань згідно довідки Київської
регіональної митниці від 04.07.11 №238 з
06.12.13 з урахуваннях проведених виплат. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач перебуває на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
в Оболонському районі м. Києва та
отримує пенсію по інвалідності згідно
Закону України «Про державну службу».

09.09.11 позивачу здійснено перерахунок
пенсії з 22.08.11, при якому до розрахунку
не було включено суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Вважаючи вказані дії відповідача
незаконними, позивач звернулася до
суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що розрахунок
призначеної пенсії позивачу було
проведено не вірно, з порушенням та не
правильним застосуванням
законодавства, яке регулює це питання.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Таким чином, призначення державному
службовцю пенсії та її перерахунок
здійснюється з сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу», заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців
установлюються залежно від складності
та рівня відповідальності виконуваних
службових обов'язків.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату
праці», структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які проводяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсій.

Пунктом 1 постанови КМ України
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» від 31.05.2000 № 865
встановлено, що розмір виплат (крім
посадових окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією
незалежно від наявності перерв цього
періоду на даній роботі.

Аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
для вирішення соціально-побутових
питань входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього
Закону, до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція міститься в
постановах Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року та від 28 травня 2013 року.

Крім того, право пенсіонера, що отримує
пенсію за законодавством України про
державну службу на врахування «інших
виплат», підтверджено постановою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13.08.2010 року, яка залишена без
змін ухвалами Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.11.2010 року
та Вищого адміністративного суду
України від 21.11.2012 року.

На виконання зазначеного судового
рішення, яке набрало законної сили
Правлінням Пенсійного фонду України
прийнято постанову «Про виконання
рішення Окружного адміністративного
суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670»,
якою затверджено довідку про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу». У вказаній довідці
міститься поле «Інші виплати», з
необхідністю їх розшифровки.

Таким чином, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку про
те, що відмовляючи у перерахунку пенсії
з урахуванням таких виплат, як
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, відповідач
діяв усупереч вимогам законів України
та ряду підзаконних актів.

Враховуючи викладене, апелянтом
не було надано доказів на
підтвердження вимог апеляційної
скарги, а висновки суду першої
інстанції є такими, що відповідають
вимогам закону і доводами апеляційної
скарги не спростовуються.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва - залишити
без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 15 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Ю.А. Ісаєнко

Судді:

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.