Справа № 126/2830/13-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 126/2830/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Гуцол В.І.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

22 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Бершадському районі Вінницької
області на постанову Бершадського
районного суду Вінницької області від
30 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Бершадському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Бершадському районі Вінницької
області про призначення пенсії за
віком на пільгових умовах відповідно
до абз.4п.3 розділу XV Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ".

Постановою Бершадського районного
суду Вінницької області від 30 грудня 2013
року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову від 30
грудня 2013 року та постановити нову
постанову про відмову в задоволені
позову. В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи, що
призвело до неправильного її
вирішення.

Сторони у судове засідання не
з'явились, хоча повідомлялися про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи, однак подали заяви про розгляд
справи без їх участі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є матір'ю ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина
народжена з паталогією, уроджена
лівостороння косолапість з порушенням
функцій руху, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_1,
випискою 2495 з медичної картки
амбулаторного, стаціонарного хворого
Бершадської ЦРЛ, медичним висновком №
16 на дитину (підлітка) - інваліда з
дитинства віком до 16 років.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці 19
років, що підтверджується свідоцтвом
про смерть НОМЕР_2.

Позивач звернулася з заявою до
відповідача про призначення їй пенсії
як матері дитини інваліда з дитинства
відповідно до абз. 4 п.3 розділу XV Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"

Проте, протоколом № 5 від 19.02.2013 року
засідання комісії по вирішенню питань
пов'язаних з призначенням,
перерахунком та виплатою пенсій в
Бершадському районному управлінні
позивачу було відмовлено в призначенні
пенсії за віком відповідно до абз. 4 п.3
розділу XV Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", мотивуючи це тим, що
згідно медичного висновку № 16 від
16.03.1998 року ОСОБА_3, 1985 року народження
визнаний дитиною-інвалідом з дитинства
у віці 13 років, а також зазначено, що
відповідно довідки № 182 від 23.01.2013 року,
виданої Бершадською ЦРЛ, відмовлено у
видачі висновку ЛКК про те, що ОСОБА_3,
мав медичні показання про визнання
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку, підстав для
призначення дострокової пенсії за
віком згідно абз. 4 п.3 розділу XV Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" підстав
немає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості позовних вимог та
доведеності їх письмовими документами,
копії яких наявні в матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд вбачає, що
ОСОБА_2 виповнилося 50 років, і вона має
загальний трудовий стаж понад 15 років,
є матір'ю інваліда з дитинства.

Згідно абзацу 4 пункту 3 Прикінцевих
положень Закону України від 09.07.2003 р. №
1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" тимчасово, до
прийняття відповідного закону, жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

Частиною 1 статті 17 Закону № 1788-ХІІ
жінки, які народили п'ятеро або більше
дітей і виховали їх до восьмирічного
віку, і матері інвалідів з дитинства,
які виховали їх до цього віку, мають
право на пенсію за віком після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 15 років із зарахуванням до
стажу часу догляду за дітьми (пункти "є"
і "ж" статті 56). При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії

Проте, згідно п. 24 Постанови правління
Пенсійного фонду України № 22-1 від
25.11.2005 року "Про затвердження Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку ) пенсій"
відповідно до Закону України "про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування " при призначенні пенсії
жінкам, які народили п'ятеро або більше
дітей і виховали їх до восьмирічного
віку ( чотирнадцятирічного ) з 01.01.2006
року - шестирічного (
чотирнадцятирічного ) віку, матерям
інвалідам з дитинства, які виховали їх
до цього віку, а також у разі
відсутності матері або за її згодою,
чоловікам, які здійснювали виховання
п'ятьох або більше дітей чи
дитини-інваліда, факт народження
дитини встановлюється на підставі
свідоцтва про народження, а їх
виховання до зазначеного віку - на
підставі свідоцтва про народження чи
паспорта дитини.

В силу п. 25 Порядку визначено, що
визнання особи інвалідом дитинства
або дитиною-інвалідом засвідчується
випискою з акта огляду МСЕК, медичним
висновком установи охорони здоров'я,
посвідченням одержувача допомоги,
довідкою органу, що призначає допомогу,
про період призначення допомоги.

Згідно відповіді головного лікаря
Бершадської ЦРЛ, відповідно діючого
положення про
лікарсько-консультаційну комісію (ЛКК),
яке затверджено МОЗ України, висновки
ЛКК надаються хворим громадянам, які
оглядаються комісіями ЛКК. Оскільки
даним положенням не передбачено
надання рішень або висновків посмертно
померлим громадянам , то пенсійному
фонду було запропоновано
користуватися висновком ЛКК, який
позивач надала їм в той період, коли
оформляла державну соціальну допомогу
синові в тринадцятирічному віці.

Згідно висновку експертів № 140-к
обласного бюро судово-медичної
експертизи, у ОСОБА_3 мала місце
вроджена косолапість справа, уроджена
лівостороння косолапість після
оперативного лікування з вальгусногю
постановкою та порушенням функцій
руху.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що посилання
відповідача на п.п. 24, 25 Постанови
правління Пенсійного фонду України
№22-1 від 25.11.2005 року є необґрунтованими,
скільки законодавством не встановлено
обов'язку позивача підтверджувати, що
вона є матір'ю інваліда з дитинства до
шестирічного віку.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції обґрунтованими,
постанова районного суду ухвалена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, зміні або
скасуванню не підлягає, а апеляційні
скарги необхідно залишити без
задоволення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Бершадському районі Вінницької
області залишити без задоволення, а
постанову Бершадського районного суду
Вінницької області від 30 грудня 2013 року
- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.