Справа № 814/4332/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/4332/13-а

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД

____________________________________________________

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Одеса

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області про
визнання протиправною та скасування
постанови,-

В С Т А Н О В И В:

14.10.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області,
про визнання протиправною та
скасування постанови від 19.07.2013 року №
99 про накладення штрафу в розмірі 9087
грн. за відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію на державній
мові.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 05.05.2014 року ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу на вказану
постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

ОСОБА_2 посилалась на те, що оскаржувана
постанова про накладення штрафу
прийнята з грубим порушенням норм
чинного законодавства, оскільки жодною
нормою не встановлено обов'язку
продавців доводити інформацію про
продукцію (товар) у спосіб, відмінний
від маркування, державною мовою. Крім
того, апелянт зазначив, що Інспекція з
питань захисту прав споживачів у
Херсонській області неправомірно
визначила сума штрафу, виходячи з
вартості реалізації товару, а не з
вартості одержаної для реалізації
партії товару, як це передбачено ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів».

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013 року
та постановлення нової, якою
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
26.11.2012 року на адресу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Херсонській
області надійшла скарга споживача
ОСОБА_3 № С - 652, в якій було зазначено,
що у магазині роздрібної торгівлі
взяттям та шкіряними виробами «Giardini»
ТЦ «Адмірал», споживачка мала намір
придбати товар, однак через
відсутність необхідної інформації про
товар, зокрема про виробника та
торгівельну марку, не змогла здійснити
вибір необхідного товару.

24.01.2012 року посадовими особами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області, на
підставі скарги споживача, була
проведена перевірка магазину
роздрібної торгівлі взяттям та
шкіряними виробами «Giardini» ТЦ
«Адмірал» фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

За результатами проведеної перевірки
складено акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів № 21 від 24.01.2013 року.

В акті перевірки зазначено, що в ході
вибіркового інспектування товару
(взуття та інших шкіряних виробів) з
питань якості, безпеки, наявності
належного маркування, було
встановлено, що до продажу
пропонувалась продукція забезпечена
цінниками без необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про товар, а саме: на виробах зазначених
у додатку 7 до акту перевірки відсутня
інформація на державній мові про назву
підприємства виробника, його
місцезнаходження, місцезнаходження
виробничих потужностей, інформація про
гарантійні зобов'язання виробника, чим
порушено ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» та п.п. 14, 16
Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами,
затверджених наказом Міністерства
економіки України від 19.04.2007 року № 104.

У зв'язку з виявленим порушенням
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області 19.07.2013
року було прийнято постанову № 99 про
накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі
9087 грн. за відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформацію про продукцію на державній
мові.

Не погоджуючись з вказаною постановою
про накладення штрафу, ОСОБА_2
звернулась до суду першої інстанції з
позовом про її скасування.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
зважаючи на наступне:

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів», споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити: 1) назву товару, найменування
або відтворення знака для товарів і
послуг, за якими вони реалізуються; 2)
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; 3) дані про
основні властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт; 4)
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; 5)
позначку про наявність або відсутність
у складі продуктів харчування
генетично модифікованих компонентів; 6)
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції; 6-1) виробник
(продавець) у разі виявлення
недостовірної інформації про
продукцію (якщо вона не шкодить життю,
здоров'ю або майну споживача) протягом
тижня вилучає цю продукцію з продажу та
приводить інформацію про неї до
відповідності;7) дату виготовлення; 8)
відомості про умови зберігання; 9)
гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця); 10) правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; 11) строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; 12) найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Інформація споживачеві повинна
надаватися згідно із законодавством
про мови.

Згідно п.16 Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами,
затверджених Наказом Міністерства
економіки України від 19 квітня 2007 року
№ 104, здійснюючи продаж непродовольчих
товарів вітчизняного та іноземного
виробництва, працівники суб'єкта
господарювання зобов'язані надати
споживачам необхідну, достовірну та
своєчасну інформацію про товари в
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також
маркуванням чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів товарів, яка має містити:
назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинні відповідати
вітчизняні товари; дані про основні
властивості товару; відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин,
які встановлені нормативно-правовими
актами, та застереження щодо
застосування окремих товарів, якщо
такі застереження встановлені
нормативно-правовими актами; дані про
ціну (тариф), умови та правила придбання
товару; дату виготовлення; відомості
про умови зберігання; гарантійні
зобов'язання виробника (виконавця);
правила та умови ефективного і
безпечного використання товару; строк
придатності (строк служби) товару,
відомості про необхідні дії споживача
після його закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про
засади державної мовної політики» від
03.07.2012 р. №5029-УІ, маркування товарів,
інструкції про їх застосування тощо
виконуються державною мовою і
регіональною мовою або мовою меншини.
За рішенням виробників товарів поруч
із текстом, викладеним державною мовою,
може розміщуватися його переклад
іншими мовами.

Відповідно до п. 7 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів було застосовано до
позивачки штрафну санкцію, розраховану
із вартості реалізації товару, згідно
відомостей Книги обліку доходів та
витрат.

При цьому, згідно розрахунку розміру
штрафу за порушення законодавства про
захист прав споживачів згідно з
Положенням про порядок накладення на
господарюючі суб'єкти сфери торгівлі
громадського харчування і послуг
стягнень до акту № 21 від 24.01.2013 року

Згідно п. 292.13 ст. 292 Податкового кодексу
України, дохід визначається на
підставі даних обліку, який ведеться
відповідно до статті 296 Податкового
кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 296 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку першої і другої груп та
платники єдиного податку третьої
групи, які не є платниками податку на
додану вартість, ведуть книгу обліку
доходів шляхом щоденного, за
підсумками робочого дня, відображення
отриманих доходів. Форма книги обліку
доходів, порядок її ведення
затверджуються Міністерством фінансів
України.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 на час
виникнення спірних правовідносин була
платником єдиного податку другої
групи, тобто застосовувала спрощену
систему обліку та звітності у
відповідності до вимог Податкового
кодексу України.

Згідно з Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фізичні
особи-підприємці не ведуть
бухгалтерський облік оскільки приписи
зазначеного Закону поширюються
виключно на юридичних осіб, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності, які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

Передбачені пунктами 2, 7 частини 1 ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів» санкції у розмірі 30
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару не можуть
бути розраховані на підставі даних
книги обліку доходів, що ведеться
платниками єдиного податку другої
групи, оскільки спрощена форма такого
обліку не відображає інформації про
вартість партії конкретних
товарно-матеріальних цінностей,
одержаних ним для реалізації.

Таким чином, в даному випадку Інспекція
з питань захисту прав споживачів
неправомірно було прийнято постанову
про застосування до позивачки штрафних
санкцій у розмірі 9087 грн.

Відповідно до ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи все вищезазначене колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що постанова про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 19.07.2013 року № 99 прийнята Інспекцією
з питань захисту прав споживачів у
Херсонській області з грубим
порушенням вимог чинного
законодавства, є протиправною та
підлягає скасуванню.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції при
повному встановленні фактичних
обставин справи порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, тому постановлене судове
рішення на підставі ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області
про накладення стягнень, передбачених
ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів» від 19.07.2013 року № 99.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв