Справа № 806/5237/14
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
Житомир справа № 806/5237/14

категорія 10.2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Попова О. Г.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Житомирі Житомирської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі про
стягнення 5724,64 грн.,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області
звернулось до суду з позовом в якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі на його
користь 5724,64 грн. витрат по основному
розміру пенсії, щомісячній цільовій
грошовій допомозі, сумі допомоги на
поховання, витратах на виплату та
доставку пенсій щодо зазначених в
розрахунках особах. В обґрунтування
своїх позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженому спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, витрати по особових справах
потерпілих, повинні бути відшкодовані
відповідачем за період липень -
вересень 2014 року в розмірі 5724,64 грн.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та не
заперечив щодо розгляду справи в
порядку письмового провадження, про що
подав відповідну заяву.

Представник відповідача проти позову
заперечила з підстав, зазначених в
письмових запереченнях щодо позову та
не заперечила щодо розгляду справи в
порядку письмового провадження, про що
подала відповідну заяву.

Суд вважає за можливе розгляд справи
провести в порядку письмового
провадження у відповідності до 128 КАС
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян України
здійснюється органами Пенсійного
фонду України. Призначення та виплати
пенсій, в тому числі пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», обов'язок
відшкодування шкоди заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або у разі смерті при настанні
страхового випадку, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Спільною Постановою правління
Пенсійного Фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року №5-4/4 затверджено Порядок
відшкодування Фондом Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, що
встановив механізм погодження та
відшкодування таких витрат.

Пунктом 4 зазначеного Порядку
передбачено, що відшкодуванню
підлягають суми, які виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій

Відповідно до п.5 вказаного Порядку,
органи Пенсійного Фонду України
щомісячно до 10 числа місяця, наступного
за звітним на підставі списку осіб,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та списку померлих осіб,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділеннями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України звірку витрат по
особових справах потерпілих. Складають
акт щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, в якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню та до 15 числа
місяця наступного за звітним подають
його відповідним головним управлінням
Пенсійного Фонду України і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань
України в АРК, областях, містах Києві та
Севастополі.

Судом встановлено, що між управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області та Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі проведено
звірку витрат по особових справах
потерпілих, про що складено акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих за період липень -
вересень 2014 року.

Встановлено, що при підписанні актів
звірок за зазначений період,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі витрати
позивача не прийняло до заліку витрат
Пенсійного Фонду, що підлягають
відшкодуванню, склавши відповідні
списки не прийнятих осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відділенням не прийнято до заліку
витрати на виплату пенсій громадянам:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16

Суд, досліджуючи особові справах
зазначених потерпілих встановив
наступне.

В актах по особових справах: ОСОБА_13 та
ОСОБА_10 вина підприємства відсутня.

Відповідно до Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві, затвердженого
постановою Президії ВЦСПС у 1954 році, п.1
Правил відшкодування шкоди
підприємствами, установами та
організаціями шкоди заподіяної
робітникам і службовцям каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я пов'язаною
із їх роботою", затверджених Постановою
Державного комітету Ради Міністрів
СРСР з питань праці та заробітної плати
і Президії ВЦРПС від 22.12.1961року №483/25 та
п. 1 Правил відшкодування шкоди
підприємствами, установами та
організаціями збитку заподіяного
робітникам і службовцям каліцтвом або
іншим ушкодженням» здоров'я пов'язаним
із виконання ними трудових обов'язків",
затверджених постановою Ради
Міністрів СРСР №690 від 3 липня 1984 р.,
Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.06.1994 року №472, що були чинними на
період отримання травми потерпілими,
підприємство не відшкодовувало шкоду
якщо у нещасному випадку не було його
вини.

Наявними у справі доказами
підтверджуються обставини, що у
нещасних випадках перелічених осіб
вини підприємства не було, а відтак за
законодавством, що діяло до прийняття
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" такі особи не набули
права на відшкодування шкоди
підприємством.

З врахуванням встановлених обставин
справи та ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" за законодавством СРСР
або законодавством України (що діяло на
момент травмування на виробництві або
професійного захворювання) перелічені
особи не мали права на отримання
відшкодування підприємством шкоди
завданої трудовим каліцтвом, а відтак
такі особи відповідно не мають право на
забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до Закону
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", а відповідно Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань не має обов'язку по
відшкодуванню виплат, проведених
Пенсійним фондом названим особам.

Щодо витрат по особових справах
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_15, ОСОБА_16 суд зазначає наступне.

В письмових запереченнях
представником відповідача зазначено,
що копії актів по справах зазначених
потерпілих не відповідають вимогам
законодавства, яке діяло на момент
настання нещасного випадку.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" для розгляду справ про
страхові виплати до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
подаються, зокрема, акт розслідування
нещасного випадку або акт
розслідування професійного
захворювання за встановленими формами
та (або) висновок МСЕК про ступінь
втрати професійної працездатності
застрахованого чи копія свідоцтва про
його смерть.

Отже, підставою для отримання
страхових виплат Фонду соціального
страхування від нещасних випадків є
акт розслідування нещасного випадку
або висновок МСЕК.

Судом встановлено, що підставою для
призначення пенсійних виплат
пов'язаних з трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням переліченим
особам були не лише акти
розслідування нещасних випадків, але й
акти огляду (висновки) МСЕК, відносно
яких у відповідача зауважень немає. При
цьому, актами огляду (висновками) МСЕК
було встановлено, що причиною
інвалідності названих осіб є трудове
каліцтво.

Відтак, підставою для призначення та
здійснення пенсійних виплат
пов'язаних з трудовим каліцтвом
названих осіб був документ
передбачений ст. 35 названого вище
Закону (акт огляду - висновок МСЕК) яким
встановлено обставини щодо трудового
каліцтва та відносно якого у
відповідача зауважень немає.

Отже, наявність акта Н-1 або виписки з
акта огляду МСЕК у якому зазначено, що
причиною інвалідності є трудове
каліцтво є підставою для призначення
та виплати відповідної пенсії.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Житомирського апеляційного
адміністративного суду по справі
№806/789/14 від 21.05.2014 року.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідач має обов"язок
відшкодувати Пенсійному фонду витрати
по зазначеним особам.

Що стосується витрат по особовій
справі ОСОБА_14, то суд зазначає
наступне.

Згідно акту про нещасний випадок
вбачається, що ОСОБА_14 отримав травму
04.02.1997 року під час навчального
процесу.

Відповідно до вказаного акту ОСОБА_14
був учнем ПТУ № 5 та не перебував з
останнім у трудових відносинах, не
отримував заробітної плати та не мав
укладеного трудового договору.

При цьому, перелік осіб, які підлягають
обов'язковому страхуванню від
нещасного випадку передбачений
статтею 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон).

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають, зокрема учні та студенти
навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах.

До зазначеного переліку, окрім іншого,
належать особи, які працюють на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших підприємствах, передбачених
законодавством про працю.

Для страхування від нещасного випадку
на виробництві не потрібно згоди або
заяви працівника. Страхування
здійснюється в безготівковій формі.
Всі особи, перелічені у статті 8 цього
Закону, вважаються застрахованими з
моменту набрання чинності цим Законом
незалежно від фактичного виконання
страхувальниками своїх зобов'язань
щодо сплати страхових внесків (ч.1 ст.10
Закону).

Страховим випадком є нещасний випадок
на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг (ч.2 ст.13 Закону).

Випадок із ОСОБА_14 є нещасним,
отриманим не на виробництві і не під
час виконання трудових обов'язків, але
з підстав, передбачених ст. 8 вказаного
вище Закону, тому призначена
останньому пенсія виплачується
Пенсійним фондом на загальних
підставах та має відшкодовуватись за
рахунок страхових коштів Фонду.

Що стосується витрат по особовій
справі ОСОБА_3, то суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що згідно
розпорядження №508 від 18.09.2014 року,
зазначеній особі призначено пенсію по
втраті годувальника, причиною смерті
якого є трудове каліцтво. Пенсію
призначено з 01.07.2014 року на підставі
отриманої електронної пенсійної
справи.

Судом встановлено, що первинні
документи в справі відсутні, оскільки
отримати їх з УПФУ в м. Єнакієве
Донецької області в позивача немає
можливості.

Представником відповідача не
спростовано того, що документи, які
містяться у електронній пенсійній
справі ОСОБА_3 не є достатніми для
призначення зазначеній особі пенсії по
втраті годувальника.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про обов"язок відповідача
відшкодувати Пенсійному фонду витрати
на пенсію по втраті годувальника
виплачені ОСОБА_3

Що стосується витрат по особовій
справі ОСОБА_4, то суд зазначає
наступне.

Встановлено, що відповідачу
виставлено на відшкодування допомогу
на поховання ОСОБА_4 у розмірі 139,31 грн.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№ 1105-ХІУ, у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11 липня
2001 року № 826, регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону № 1105-ХІУ, у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів, які
мають керуватися наказом МОЗ України
від 15.11.2005 N606 Зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 2 грудня
2005 р. за N1455/11735 Про затвердження
Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом.

Таким чином, суд зазначає, що
відповідач зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Однак, в порушення наведених правових
норм, позивач будь-яких доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті ОСОБА_4 з одержаним каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я не
надав.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідач не має
обов"язку відшкодувати Пенсійному
фонду допомогу на поховання ОСОБА_4

За таких обставин, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача витрат
на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 є правомірними та підлягають
задоволенню, в іншій часині позовні
вимоги є безпідставними.

Керуючись статтями 128, 158, 159, 162-164, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Житомирі Житомирської
області 4721,96 грн. витрат по основному
розміру пенсії, щомісячній цільовій
грошовій допомозі, сумі допомоги на
поховання, витратах на виплату та
доставку пенсій за період липень -
вересень 2014 року щодо зазначених в
розрахунках особах.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.Г. Попова