Справа № 162/1127/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року Справа №
876/13925/13Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 17 вересня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії ,-

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2013 року ОСОБА_1 через поштове
відділення зв'язку звернулася до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати дії управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі (далі - УПФУ в
Любешівському районі) неправомірними
та зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії за
період в межах визначеного законом
строку позовної давності, відповідно
до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» із
збільшенням пенсії на 1 процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений стаж - 15 років.

Постановою від 17 вересня 2013 року
Любешівський районний суд Волинської
області позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови в проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з її
збільшенням на 1 % заробітку за кожен
рік роботи понад мінімальний стаж 15
років відповідно до положень частини 2
статті 56 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області, починаючи з 22
лютого 2013 року, провести перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до
частини 2 статті 56 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
збільшенням пенсії на 1 % заробітку за
кожний рік роботи понад стаж 15 років,
але не вище 75 % заробітку.

В решті задоволення позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, УПФУ в Любешівському
районі подало апеляційну скаргу,
оскільки вважає, що при винесенні
постанови суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для справи
та порушив норми матеріального і
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що оскільки позивачу перераховано
пенсію відповідно до Закону № 1058-ІV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» і перерахунки
пенсії проводилися згідно норм
вищевказаного Закону, то і підвищення
до пенсії з 12.01.05 року за понаднормовий
стаж здійснювалися відповідно до вимог
ст. 28 Закону № 1058-ІV, а саме за кожний
повний рік страхового стажу понад 20
років для жінок.

З огляду на викладене, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів вважає можливим
проведення розгляду справи в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, суд вважає, що апеляційна
скарга належить до задоволення з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на перерахунок
пенсії з врахуванням ч. 2 ст. 56 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають нормам матеріального
права та є помилковими.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

У 2013 році позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
понаднормового страхового стажу із
збільшенням розміру пенсії на 1 процент
заробітку за кожний рік роботи понад 15
років відповідно до положень ст.56
Закону №796-XII.

Листом від 16.08.2013 №271/М-01 відповідач
відмовив позивачу у вказаному
перерахунку у зв'язку з відсутністю
підстав для такого у відповідності до
ст.56 Закону №796-XII та повідомлено, що
пенсія обчислена згідно вимог чинного
законодавства.

Не погоджуючись з висновком
відповідача, позивач звернувся до суду
за захистом свого порушеного права.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-XII)
визначено, що громадяни, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, мають право обирати умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення, що встановлюються або
цим Законом або законом, який регулює
особливості статусу таких громадян.

Таким чином, цією нормою надано право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, які
встановлені загальним Законом №1788-XII
або спеціальним Законом №796-XII.

Пільги щодо обчислення стажу роботи
для призначення пенсії визначені ст.56
Закону №796-XII. Зокрема, за змістом ч.2
цієї норми, право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи
не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 відсотків заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком №1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 відсотків заробітку.

Аналіз викладеного положення закону
свідчить про те, що воно визначає
особливі норми та умови пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи.

Однак, суд першої інстанції не звернув
увагу на ту обставину, що позивач обрав
умови, норми та порядок пенсійного
забезпечення, встановлені загальним
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - №1058-IV), що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.14).

Абзацом 2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV
передбачено, що за кожний повний рік
страхового стажу понад установлений
законом мінімальний трудовий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком, остання збільшується на 1 %
визначеної законом її розрахункової
величини, а саме за кожний повний рік
страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 % мінімального
розміру пенсії за віком, зазначеного в
абзаці 1 цієї частини.

За таких обставин, суд першої інстанції
не звернув увагу на те, що позивач
отримує пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», через що позивачем
фактично обрано умови та порядок
пенсійного забезпечення, а тому до
призначеної основної пенсії не можуть
застосовуватися приписи ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в частині механізму підвищення пенсії.

Враховуючи наведене колегія суддів
визнає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, з
постановленням нового судового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції при
винесенні постанови допустився
помилки в частині застосування норм
матеріального права, апеляційний суд
визнає правильним скаргу
задовольнити, постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 17 вересня
2013 року у справі № 162/1127/13-а - скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов