Справа № 2а-2224/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

24 грудня 2014 року м. Київ
К/800/32549/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні про зобов'язання вчинити дії,
за касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні (далі - УПФ) на постанову
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 22 квітня 2011 року і ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 квітня 2013
року, -

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
протиправною відмову УПФ № 52/3-1 від
14.03.2011 щодо перерахунку пенсії та
зобов'язати відповідача, починаючи з
01.03.2011, нараховувати та виплачувати
пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком.

Постановою Комсомольського районного
суду міста Херсона від 22 квітня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 9 квітня 2013 року, визнано
протиправною відмову УПФ у проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_4 Зобов'язано
УПФ нараховувати та виплачувати
ОСОБА_4, починаючи з 01.03.2011, пенсію в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи
зі встановленого розміру прожиткового
мінімальної пенсії за віком.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, просить судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є постраждалим
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІІ групи,
інвалідність якого, пов'язана з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до чинної на час спірних
правовідносин статті 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами третьої групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
третьої групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчим 6 мінімальних
пенсій за віком.

За таких обставин правильними та
такими, що відповідають Закону, є
висновки судів, що позивач має право на
призначення пенсії у розмірі не
нижчому від 6 мінімальних пенсій за
віком та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
50 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають статті 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З такими висновками погоджується
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України і
доводи касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні залишити без задоволення, а
постанову Комсомольського районного
суду міста Херсона від 22 квітня 2011 року
і ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 квітня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених статтями
235-244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: