Справа № 308/12787/13
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Справа №
10567/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання -
Бєлкіної Н.І.,

за участю:

позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
Лаврентьєва Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Ірлявської сільської ради
Ужгородського району та ОСОБА_4 на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 17 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Ірлявської сільської
ради Ужгородського району, треті особи:
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про визнання
протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Ірлявської сільської ради
Ужгородського району, треті особи:
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що рішенням
виконавчого комітету Ірлявської
сільської ради Ужгородського району №
38 від 28 березня 2008 року вирішено
оформити право власності за померлим
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
житловий будинок та господарські
будівлі в селі Андріївка, АДРЕСА_1, на
підставі записів у погосподарській
книзі. Вважає вказане рішення
незаконним і таким, що порушує його
права та інтереси у сфері публічно
правових відносин.

Вказує, що відповідно до записів у
погосподарській книзі села Андріївка,
Ірлявської сільської ради, власником
житлового будинку та господарських
будівель до ОСОБА_6 являвся ОСОБА_7,
якому і належав даний будинок на праві
власності з часу його побудови ним,
тобто з 1958 року. В період з 1964 по 1966 рік в
погосподарській книзі на дане
будинковолодіння без будь-яких на те
правових підстав невідомо ким було
вчинено запис, а саме: прізвище
власника будинку ОСОБА_7 закреслено, а
зверху зроблено надпис ОСОБА_6, без
зазначення правових підстав вчинення
такого виправлення.

При цьому зазначає, що до часу смерті
ОСОБА_7 у 1984 році, останній хто був
забудівником і власником вказаного
будинку, в жоден спосіб цей будинок не
відчужував, відтак вказане
будинковолодіння правомірно перейти у
власність ОСОБА_6 не могло.

Після смерті ОСОБА_7 в цьому будинку
залишилися проживати його донька -
ОСОБА_8 з своєю сім'єю, зокрема ОСОБА_1 та
його сестра ОСОБА_9 По смерті ОСОБА_7
відкрилася спадщина за законом, а
спрадкоємцями першої черги за законом
були саме діти останнього - ОСОБА_8 та
ОСОБА_10, а також жінка померлого -
ОСОБА_11, а не ОСОБА_6, який з ним в
родинних стосунках не перебував.

Вважає, що визнавши більше ніж через 20
років після смерті власника будинку
право власності на житловий будинок та
господарські будівлі в АДРЕСА_1 за
ОСОБА_6, виконком Ірлявської сільської
ради своїм Рішенням №38 від 28 березня
2008 року не тільки порушив вимоги
Закону, але й порушив його права, а
також інших спадкоємців за законом. У
зв'язку з цим, просить визнати
протиправним та скасувати вищевказане
рішення Виконкому Ірлявської
сільської ради Ужгородського району.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 17 жовтня 2014 року, - позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Виконкому Ірлявської
сільської ради Ужгородського району
від 28.03.2008 року №38 Про оформлення права
власності на житловий будинок та
господарські будівлі в Ужгородському
районі АДРЕСА_1 - за померлим ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Ірлявська сільська рада
Ужгородського району та ОСОБА_4 подали
апеляційні скарги до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
яких просять скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційних
скарг зазначають, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно записів у погосподарській книзі
села Андріївка, Ірлявської сільської
ради власником житлового будинку селі
Андріївка, АДРЕСА_1 з часу його побудови
у 1958 року, являвся ОСОБА_7, який і був
забудовником. У вказаному будинку
разом з ОСОБА_7 проживали його зять -
ОСОБА_6, донька - ОСОБА_8, а також онуки -
ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_12.

28 березня 2008 року рішенням Ірлявської
сільської ради Ужгородського району №
38 вирішено розглянувши заяву ОСОБА_8, на
підставі записів у по господарській
книзі виконкомом сільської ради та
оформити право власності за померлим
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
житловий будинок та господарські
будівлі в с.Андріївка, АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 являючись онуком ОСОБА_7, входив
до числа осіб, які мають право на
спадкування за законом після смерті
останнього, а будинок в селі Андріївка,
АДРЕСА_1, відноситься до спадкового
майна, а тому рішення про визнання
права власності на вказане майно
зачіпає його права, як одного із
спадкоємців, відтак ОСОБА_1 має право на
звернення до суду з даним позовом.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України від 21.02.2005 року за №
19-32/319, у разі смерті власника
нерухомого майна, первинна реєстрація
права власності на яке не була
проведена і правовстановлюючий
документ відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинно вирішуватись
виключно у судовому порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до неспростовного переконання
про те, що приймаючи рішення про
визнання за померлим ОСОБА_6 права
власності на будинок та господарські
будівлі в Ужгородському районі с.
Андріївка, АДРЕСА_1, виконком
Ірлявської сільської ради
проігнорував вимоги ЦК України, в
частині визнання прав спадкоємців за
Законом, адже на той час законодавство
про «Колгоспний Двір» втратило свою
чинність.

Таким чином, перевіривши дійсні
обставини справи та проаналізувавши
зібрані документальні докази по
матеріалах справи, колегія суддів
прийшла до переконання про те, що суд
першої інстанції у відповідності до
вимог ст.200 КАС України, правильно
встановив обставини справи, ухвалив
законне та обґрунтоване судове рішення
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, відтак підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Ірлявської
сільської ради Ужгородського району та
ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 17 жовтня 2014 року у справі
№308/12787/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
C.М. Кузьмич

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали виготовлено 22.12.2014
року