Справа № 464/10155/14-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 р.

Справа № 9846/14/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Рибачука А.І., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 13 жовтня 2014 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

10.10.2014 Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова (далі - УПФ) звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №44877013, а також із клопотанням про забезпечення позову.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою клопотання про забезпечення позову задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не обґрунтовано та не наведено будь-яких підстав для вжиття заходів по забезпеченню позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень.

Із змісту заявленого клопотання позивача слідує, що доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову зводяться до неправомірності винесеного судового рішення, по якому виданий виконавчий лист, неналежного оформлення виконавчого листа, а також відсутності необхідних бюджетних коштів для проведення спірних пенсійних виплат.

Із врахуванням наведеного, а також оцінюючи в сукупності вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що в основу заявленого клопотання позивачем фактично покладені доводи позовних вимог, через що задоволення наведеного клопотання призведе до фактичного ухвалення рішення по суті спору без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Окрім цього, приймаючи рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Зокрема, в обґрунтування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі пенсійний орган покликається на надумані твердження щодо можливого заподіяння шкоди правам пенсіонерів, які отримують пенсії за рахунок страхових внесків підприємств тощо.

Однак, такі твердження жодним чином не підтверджено належними та допустимими доказами, не вказано, які саме його чи інших осіб права та інтереси порушені відповідачем, не зазначено, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Із аналізу ст.117 КАС України слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо пов’язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв’язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідності у зв’язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

В матеріалах справи не містяться беззаперечні докази, яки б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача чи інших осіб до ухвалення рішення в адміністративній справі. Відомостей про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача та інших осіб без вжиття таких заходів в матеріалах справи не містяться також.

З урахуванням наведеного, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії по виконанню виконавчого листа від 30.12.2013 №2а-1871/11, в тому числі заборони накладати штрафи, арешт на кошти або виставляти платіжні вимоги про списання коштів з рахунків ГУПФ, до набрання чинності судовим рішенням по даному спору, призведе до зупинення виконання судового рішення, що є неприпустимим, а тому апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволення клопотання про забезпечення позову.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 13 жовтня 2014 року – без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя А.І. Рибачук

Суддя О.І. Мікула