Справа № 815/6461/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6461/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфіменка К.С. при
секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Північтранс» до Державної податкової
інспекції у Суворівському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними дій з
проведення перевірки, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
22.05.2014 року №, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось
Публічне акціонерне товариство
«Північтранс» до Державної податкової
інспекції у Суворівському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними дій з
проведення перевірки, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
22.05.2014 року №.

В судовому засіданні 15.12.2012 року
представником позивача були
підтримані позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на те, що позивач за
період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року
сформував податковий кредит з ПДВ
підтверджується відповідними
первинними документами податкового та
бухгалтерського обліку, в зв'язку із
чим, висновок посадових осіб органу ДПС
України не є ґрунтовним, а оскаржені
податкові повідомлення-рішення
підлягають визнання протиправними та
скасуванню. Представник відповідача
ДПІ заперечив проти задоволення
позовних вимог, пославшись на
законність прийнятого ДПІ податкового
повідомлення-рішення, оскільки при
перевірці позивача виявлені сумнівні
операції з контрагентами, фактичне
виконання яких не підтверджено
відповідними доказами.

Заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача та
дослідивши наявні в справі письмові
докази суд встановив наступні факти та
обставини:

Відповідач Державна податкова
інспекція у Суворівському районі
м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області, на підставі ст.1 Закону України
«Про державну податкову службу», є
місцевим підрозділом центрального
органу державної виконавчої влади та
згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону
здійснює повноваження щодо
встановлення порушень податкового
законодавства, нарахування та
стягнення заборгованості з податків та
зборів, штрафних санкцій, надання
висновків на повернення з бюджету
надмірно сплачених податків та зборів,
а тому позовні вимоги щодо оскарження
його актів, дій чи бездіяльності з
цього приводу, на підставі положень
ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17,
ст.104 КАС України, підвідомчі
адміністративним судам та повинні
розглядатись у порядку
адміністративного судочинства.

На підставі наказу керівника ДПІ від
17.04.2014 року №445 (а.с.37) та повідомлення
про перевірку від 17.04.2014 року №154/15-54-22-01
(а.с.36) посадовими особами відповідача в
період з 17.04.2014 року по 24.04.2014 року була
проведена позапланова невиїзна
документальна перевірка позивача з
питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства по
господарським взаємовідношенням з
платниками податків ТОВ «Аксон-групп»
за період 01.01.2014 року по 31.01.2014 року.

За результатами зазначеної перевірки
був складений акт №1117/15-54-22-01/05523533 від
30.04.2014 року з додатками (а.с.16-34), на
підставі якого було встановлено
заниження податкового зобов'язання з
ПДВ на загальну суму 100178,00 грн., у
зв'язку із порушенням позивачем
положень п.п.198.1,198.2,198.3,198.6, ст.198
Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем 22.05.2014 року прийняте
податкове повідомлення-рішення №
(а.с.35) про нарахування податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 100178,00 грн. та
штрафних санкцій в розмірі 0,00 грн.

Представник позивача не погоджується з
прийнятими податковими
повідомленнями-рішенням оскільки
вважає, що операції по поставці
позивачу товарів та послуг з боку
контрагентів підтверджені наданими
суду первинними бухгалтерськими
документами, мали фактичний характер, а
тому позивач правомірно сформував суми
податкового кредиту у вказаних
податкових періодах на підставі факту
проведення оплати вартості товарів та
послуг, в тому числі ПДВ та отримання
від постачальників податкових
накладних на відповідні суми.

Представник відповідача - ДПІ у
Суворівському районі м.Одеси Одеської
області ДПС зазначив, що хоча суми ПДВ
за вказані податкові періоди й була
формально сплачена та підтверджена
наявними документами, але фактичних
доказів поставки товарів (послуг)
позивачу його контрагентами надано не
було ні під час проведення перевірки ні
на теперішній час, при цьому матеріали
зустрічних перевірок з контрагентами
позивача за господарськими операціями,
підтверджують позицію посадових осіб
органу ДПС щодо сумнівів товарності
вказаних операцій, що позбавляло
позивача право на формування
податкового кредиту з ПДВ та на
бюджетне відшкодування ПДВ у
відповідних податкових періодах.

Розглянувши оскаржений акт суб'єкту
владних повноважень, суд виходячи з
положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить
до висновку, що оскаржуване позивачем
податкове повідомлення-рішення не
відповідає вимогам чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах

повноважень та й спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При визначенні суми податку на додану
вартість, що підлягає включенню до
податкового кредиту та подальшому
бюджетному відшкодуванню, податковий
орган враховував наступні норми
Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу
України господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно п.14.1.185 цієї ж статті ПК України
постачання послуг - будь-яка операція,
що не є постачанням товарів, чи інша
операція з передачі права на об'єкти
права інтелектуальної власності та
інші нематеріальні активи чи надання
інших майнових прав стосовно таких
об'єктів права інтелектуальної
власності, а також надання послуг, що
споживаються в процесі вчинення певної
дії або провадження певної діяльності.

Згідно п.14.1.191 цієї ж статті ПК України
постачання товарів - будь-яка передача
права на розпоряджання товарами як
власник, у тому числі продаж, обмін чи
дарування такого товару, а також
постачання товарів за рішенням суду.

Згідно п.14.1.203 цієї ж статті ПК
України продаж результатів робіт
(послуг) - будь-які операції
господарського, цивільно-правового
характеру з виконання робіт, надання
послуг, надання права на користування
або розпоряджання товарами, у тому
числі нематеріальними активами та
іншими об'єктами власності, що не є
товарами, за умови компенсації їх
вартості, а також операції з
безоплатного надання результатів
робіт (послуг). Продаж результатів
робіт (послуг) включає, зокрема, надання
права на користування товарами за
договорами оперативного лізингу
(оренди), продажу, передачі права
відповідно до авторських або
ліцензійних договорів, а також інші
способи передачі об'єктів авторського
права, патентів, знаків для товарів і
послуг, інших об'єктів права
інтелектуальної, у тому числі
промислової власності.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

У відповідності до приписів ч.4,5
ст.11 КАС України судом під час
офіційного з'ясування обставин справи
досліджувалось питання щодо
товарності угод за якими позивач
формував податковий кредит з ПДВ у
звітних податкових періодах.

Так, між позивачем та ТОВ
«Аксон-групп» був укладений договір
купівлі-продажу від 14.01.2014 року
№1401/1/14-КП (а.с.85-87) та договір підряду
від 18.12.2013 року №1812/1/13-ПД (а.с.88-90)
фактичне виконання яких
підтверджується видатковими
накладними на поставку товарів, актами
прийняття виконаних робіт, актами
приймання-передачі транспортних
засобів, калькуляцією вартості послуг,
довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей,
технічними паспортами на транспортні
засоби, податковими накладними
(а.с.38-84,91-93).

Вартість поставлених товарів, у тому
числі ПДВ була сплачена позивачем на
користь постачальника, що
підтверджується платіжними
дорученнями (а.с.166-168).

Фактичне поставка товарів, їх
отримання та проведення оплати їх
вартості позивачем, у тому числі ПДВ,
надавало позивачу право сформувати
податковий кредит відповідних
податкових періодів на підставі
положень п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України.

Представник відповідача вважає
зазначені вище докази недостатніми для
підтвердженням фактичного виконання
укладених позивачем договорів
поставки та купівлі-продажу товарів.

Але такий висновок посадових осіб
органу ДПС України є помилкових з
наступних підстав:

Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірювач, базуються на даних
бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 ст.9 цього ж Закону
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо же неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до п.2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 (надалі - Положення)
під первинними документами
розуміються документи, створені у
письмовій або електронній формах, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральній та /або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис особи, що брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ
повинен бути підписаний особисто та
підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, зазначені вище документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку складені у
відповідності до приписів діючого
законодавства, мають всі необхідні для
цього реквізити, а тому відповідає
критеріям належного доказу,
визначеного ст.70 КАС України.

Окрім того, підставою для висновку
податкового органу про неможливість
контрагента позивача ТОВ «Аксон-групп»
здійснювати поставку товарів та
надання послуг є висновки акту ДПІ у
Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
01.04.2014 року №1812/15-53-22-3/38295684 про
неможливість проведення зустрічної
звірки (а.с.140-144), які постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 22.07.2014 року по справі №815/3719/14
(а.с.103-115) були скасовані, вказане судове
рішення набрало законної сили з 08.10.2014
року з дати винесення ухвали Одеського
апеляційного адміністративного суду
по цій справі (а.с.116-122), якою апеляційна
скарга органу ДПС була залишена без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції без змін.

Відповідно до положень ч.1 ст.72 КАС
України не підлягають повторному
доведенню обставини, які були
встановлені судовими рішеннями, що
ухвалені в порядку адміністративного,
господарського, цивільного чи
кримінального судочинства, які набрали
законної сили відносно одного й того ж
суб'єкту владних повноважень.

Таким чином, під час розгляду
цієї справи не підлягає повторному
доведенню та обставина, що податковий
орган під час прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення не
мав права спиратись на висновки акту
ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
01.04.2014 року №1812/15-53-22-3/38295684.

В судовому засіданні 15.12.2014 року
представником відповідача не надано
додаткових доказів, які б
спростовували надані представником
позивача документи первинного
бухгалтерського чи податкового обліку,
які підтверджують фактичність
виконання укладених угод з
контрагентом ТОВ «Аксон-групп», в
зв'язку із чим, суд погоджується з
позицією представника позивача про те,
що надані ним письмові докази є
достатніми для доведення факту
постачання товарів його контрагентами,
що підтверджується відповідними
документами, висновок податкового
органу про безтоварність цих угод є
помилковим, а тому прийняте ним
податкове повідомлення-рішення
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню на підставі положень ч.2
ст.162 КАС України.

Разом з тим, суд погоджується із
запереченнями представника
відповідача, що під час призначення та
проведення позапланової невиїзної
перевірки позивача на підставі наказу
керівника ДПІ від 17.04.2014 року №445,
посадовими особами органу ДПС України
були дотримані вимоги ст.78 ПК України
щодо наявності підстав для її
призначення та проведення (п.78.1.1 п.78.1 ПК
України - акт ДПІ у Приморському районі
м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області від 01.04.2014 року №1812/15-53-22-3/38295684
відносно контрагента позивача ТОВ
«Аксон-групп») та порядку направлення
на адресу платника податків
повідомлення про призначення та
проведення невиїзної перевірки згідно
положень ч.1-3 ст.79 ПК України, в зв'язку
із чим, в задоволенні позовних вимог
про визнання протиправними дій
податкового органу з питань проведення
перевірки слід відмовити на підставі
положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Суворівському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області від 22.05.2014 року
№.

3. В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня виготовлення та підписання повного
тексту постанови.

Повний текст постанови складений
та підписаний суддею 22 грудня 2014 року

Суддя
Єфіменко
К.С.