Справа № 447/3889/13-а 6а/447/14/13
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
Справа № 876/48/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Миколаївському районі
Львівської області на ухвалу
Миколаївського районного суду
Львівської області від 03 грудня 2013 року
про зміну способу виконання судового
рішення за поданням відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції у справі
№ 447/3889/13-а за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання нарахувати і
виплатити підвищення до пенсії "дитині
війни", -

в с т а н
о в и в:

26 листопада 2013 року відділ Державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції
звернувся в суд з поданням, в якому
просив змінити спосіб і порядок
виконання судового рішення шляхом
"стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської області на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії як «дитині війни»
за період з 22 лютого 2011 року по 19 червня
2011 року включно, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з
врахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та із врахуванням
виплачених йому сум за ці періоди, що
становить 685,44 грн."

Ухвалою Миколаївського районного суду
Львівської області від 03 грудня 2013 року
вказане подання задоволено. Змінено
спосіб виконання постанови
Миколаївського районного суду
Львівської області від 18 листопада 2011
року у справі №2а-463/11 про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як
«дитині війни» за період з 22 лютого 2011
року по 19 червня 2011 року відповідно до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
врахуванням виплаченої різниці пенсії
за цей період на стягнути з управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області нараховане в користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії як «дитині війни»
за період з 22 лютого 2011 року по 19 червня
2011 року відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком з врахуванням виплаченої
різниці пенсії за цей період у сумі 685,44
грн.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України в Миколаївському районі
Львівської області подало апеляційну
скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції не враховано ту
обставину, що ст. 263 КАС України
передбачено зміну чи встановлення
способу виконання саме резолютивної
частини рішення, яке містить висновки
по суті позовних вимог, а тому суд не
може змінювати змісту резолютивної
частини судового рішення. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм процесуального права.
Просить скасувати вказану ухвалу та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні подання про зміну способу
виконання судового рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Тому
відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а оскаржувану
ухвалу- скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Миколаївського районного
суду Львівської області від 18
листопада 2011 року задоволено позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Миколаївському районі
Львівської області про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії як «дитині війни»,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії як «дитині війни»
за період з 22 лютого 2011 року по 19 червня
2011 року відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком з врахуванням виплаченої
різниці пенсії за цей період.

На підставі даного судового рішення
Миколаївським районним судом
Львівської області видано виконавчий
лист, за яким 06 червня 2013 року відкрито
виконавче провадження.

Управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області виконало зобов'язальну частину
рішення про нарахування позивачу
підвищення до пенсії як "дитині війни",
зазначивши, що виплата вказаного
підвищення буде проведена після
виділення коштів з Державного бюджету
України (лист управління Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської області від 15 листопада 2013
року, а.с.3).

Задовольняючи подання позивача про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення по вказаній справі,
суд першої інстанції виходив з того, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області здійснено нарахування пенсії
позивачу за період з 22 лютого 2011 року по
19 червня 2011 року в розмірі 685,44 грн.,
проте виплата оскаржуваного
підвищення до пенсії не проведена, що є
підставою для зміни способу виконання
рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Згідно з ч.1 ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ст.14 КАС України передбачає, що судове
рішення, яким закінчується розгляд
справи в адміністративному суді,
ухвалюється іменем України. Постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

За приписами п.2 ч.4 с.105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ВДВС
Миколаївського РУЮ просив змінити не
спосіб виконання постанови суду, а
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Разом з тим, в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій.

Зобов'язання, покладені на відповідача
судом, є по своїй суті новим видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

Суд першої інстанції, задовольняючи
заяву про зміну способу виконання
рішення, не звернув увагу та не
врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що, змінивши спосіб виконання
постанови із зобов'язання виплатити
зазначену допомогу на стягнення
конкретної суми цієї допомоги, суд
змінив постанову по суті, вийшовши при
цьому за межі позовних вимог та
вирішивши питання, що не були предметом
дослідження судами всіх інстанцій при
розгляді справи.

Така правова позиція узгоджується з
судовою практикою Верховного Суду
України (постанова від 11 литстопада 2014
року справа №21-3940а14), що в силу вимог
ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
застосування, а суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
ухвала суду прийнята з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, доводи
апеляційної скарги є підставними та
обгрунтованими і спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим ухвала суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, п.п.1, 4 ч.1 ст.202,
ст.ст.205, 207, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду
Львівської області від 03 грудня 2013 року
у справі № 447/3889/13-а скасувати, та
прийняти нову ухвалу, якою у
задоволенні подання відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції про зміну
способу виконання судового рішення у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання нарахувати і
виплатити підвищення до пенсії як
"дитині війни" - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик