Справа № 2а-16295/09/0470
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/79818/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Нікопольський завод
феросплавів" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08.04.2011р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.12.2012р. у справі №
2а-16295/09/0470 за позовом ПАТ "Нікопольський
завод феросплавів" до
Дніпропетровської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Дніпропетровській області,
за участю прокуратури
Дніпропетровської області, про
визнання протиправними та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство
"Нікопольський завод феросплавів"
звернулось до Криворізької митниці,
Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області, з позовом, в
якому, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
просило:

- визнати протиправними та скасувати
рішення Криворізької митниці про
визначення митної вартості
№113000010/2009/000249/1 від 21.10.2009 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №113020000/9/000053 від 22.10.2009
року, винесену Криворізькою митницею;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача збитки в сумі 34093,56
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на протиправність дій
митниці щодо самостійного визначення
митної вартості та необґрунтованим
витребуванням у позивача додаткових
документів щодо підтвердження митної
вартості товару.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
08.04.2011р., залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012р., в
задоволенні позову відмовлено.

На постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
від 08.04.2011р. та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012р.
надійшла касаційна скарга Публічного
акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів", в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, 19.10.2009 року позивачем
подано до Криворізької митниці
вантажну митну декларацію та
декларацію митної вартості №113020000/9/005329
за якими задекларовано 1352500 кг
коксового горішку за ціною 1747044,05 грн.
(147422,50 Євро) за додатком №3 до контракту
№К/101-08 від 21.08.2008 року. Митна вартість
за ВМД та ДМВ № 113020000/9/005329 від 19.10.2009
року декларувалась підприємством за
основним методом визначення митної
вартості - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Для підтвердження заявленої митної
вартості товарів декларанту було
запропоновано згідно вимог п.11
Постанови КМУ №1766 надати додаткові
документи: - банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; -
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); - рахунок від виробника
товару.

Декларанта ознайомлено з даним записом
під підпис 20.10.09 року. Того ж дня,
представник підприємства повідомив
записом на ДМВ-1: «Счёт от производителя
предоставить не имеет возможности,
вместо него предоставляем письмо В-300/09
от 20.10.09 от контрактодержателя» дата та
підпис. Також декларанта ознайомлено
про можливість митного оформлення під
гарантійне зобов'язання згідно наказу
ДМСУ від 17.03.08 №230.

Рішенням Криворізької митниці про
визначення митної вартості товарів
№113000010/2009/000249/1 від 21.10.2009 року визначена
митна вартість товарів на підставі
цінової інформації ЄАІС ІАМУ в розмірі
0,1737 Євро за кілограм, що складає 234 929,25
Євро. З графи 31 рішення вбачається, що
при визначенні митної вартості
митницею використаний шостий
(резервний) метод визначення митної
вартості.

Карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
113020000/9/000053 від 22.10.2009 року відмовлено в
здійсненні митного оформлення за
наведеною ВМД на підставі того, що при
проведенні митної оцінки ВКМВтаН
Криворізької митниці митну вартість
визначено більшу, ніж заявлена, згідно
інформації бази даних ДМСУ щодо
ідентичних, подібних аналогічних
товарів згідно рішення про визначення
митної вартості №113000010/2009/00249/1 від
21.10.2009 року.

Позивачем надано Криворізькій митниці
ВМД та ДМВ-2 № 113020000/9/005420, за якими
задекларований той самий товар за
додатком № 3 до контракту № К/101-08 від
21.08.2008 року на підставі рішення
Криворізької митниці
№ 113000010/2009/000249/1 від 21.10.2009 року,
що вбачається з граф 6-9 ДМВ-2. Митна
вартість, яка задекларована за ВМД та
ДМВ-2 № 113020000/9/005420 від 22.10.2009 року на
підставі рішення №113000010/2009/000249/1 від
21.10.2009 року, склала 2801849,64 грн. (234 929,25
Євро).

Отже, предметом даного спору є
правомірність визначення митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України від 17.11.2002р. (далі - МК України)
митна декларація - письмова заява
встановленої форми, яка подається
митному органу і містить відомості
щодо товарів і транспортних засобів,
які переміщуються через митний кордон
України, необхідні для їх митного
оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
МК митний орган, що здійснює контроль
за правильністю митної оцінки товарів
з урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; 4)
на основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія
суддів вважає, що у разі незгоди
Митниці із митною вартістю
імпортованого товару, вона відповідно
до вимог статті 266 МК зобов'язана
провести процедуру консультацій, у
ході яких мала б дійти висновків щодо
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товарів,
при цьому кожний наступний метод
застосовується у разі неможливості
застосування попереднього із
наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Аналізуючи матеріали справи колегією
суддів встановлено, у митниці виникли
обґрунтовані сумніви у достовірності
заявленої митної вартості товару в
зв'язку з чим і були витребувані
додаткові документи, однак позивачем
їх надано не було.

Обов'язок суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
подати додаткові документи на вимогу
митного органу встановлений ч.2 ст. 264
Митного кодексу України, а також
пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1766 від 20.12.2006р. За
ст. 267 МК України перший метод
визначення митної вартості може бути
використаний лише за умови, якщо дані,
заявлені декларантом, підтверджені
документально та є достовірними.

У зв'язку з безмотивним ненаданням
позивачем додаткових документів,
відмовою надання додаткових
документів, у митниці не було
можливості застосувати митну вартість,
визначену позивачем. При визначенні
митної вартості товару за шостим
методом митниця діяла відповідно до
вимог ст. 266 МК України та мотивувала
позивачу неможливість застосування
попередніх методів визначення митної
вартості товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
приймаючи спірні рішення про
проведення митної оцінки і карток
відмови в митному оформлені, Митниця
діяла в межах повноважень та підставі
вимог чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів"
відхилити, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08.04.2011р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.12.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: