Справа № 2а-9187/11/2070
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/59483/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці (далі - УМВС України на
Південно-Західній залізниці) про
визнання бездіяльності протиправною,
стягнення заборгованості та
зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3 вересня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 пред'явив у суді
позов до УМВС України на
Південно-Західній залізниці про
визнання бездіяльності протиправною,
стягнення заборгованості та
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 1990 року проходив службу в
органах внутрішніх справ на різних
посадах, а з 23 липня 2008 року - на посаді
Заступника начальника лінійного
управління - Начальника слідчого
відділу лінійного управління на
Південно-Західній залізниці УМВС
України на залізничному транспорті.

25 грудня 2009 року його незаконно
переведено на нижчу посаду - слідчим
слідчого відділення лінійного відділу
на станції Фастів УМВС України на
Південно-Західній залізниці, у зв'язку
з чим постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 12
жовтня 2010 року, яка набрала законної
сили, він був поновлений на попередній
посаді, зі стягненням з УМВС України на
Південно-Західній залізниці на його
користь середньомісячного грошового
утримання за час вимушеного прогулу з 25
грудня 2009 року по 12 жовтня 2010
року у розмірі 50 383, 48 грн.

Постанова суду в частині поновлення
його на посаді фактично була виконана
УМВС України на Південно-Західній
залізниці лише 17 лютого 2011 року.
Цього ж дня він подав рапорти про
звільнення з органів внутрішніх справ
за власним бажанням, у зв'язку з виходом
на пенсію за вислугою років, та
нарахування з 10 лютого 2010 року доплати
у розмірі 15 % посадового окладу, у
зв'язку з присвоєнням наукового
ступеня кандидата юридичних наук.

Оскільки відповідач не сплатив йому
грошове утримання за період затримки
виконання постанови суду про
поновлення його на роботі з 13 жовтня 2010
року по 16 лютого 2011 року, відмовив у
встановленні доплати за науковий
ступінь, а також, як з'ясувалося під час
призначення пенсії, не виплатив йому
грошове утримання за період з 1 серпня
по 25 грудня 2010 року, він, вважаючи свої
права порушеними, звернувся за їх
захистом до суду.

Під час розгляду справи позивач
неодноразово уточнював та доповнював
позовні вимоги і остаточно просив суд
визнати протиправною бездіяльність
УМВС України на Південно-Західній
залізниці щодо поновлення його на
посаді з 13 жовтня 2010 року, зобов'язати
внести зміни до наказу № 38 о/с від
17 лютого 2011 року "По особовому складу"
в частині поновлення його на посаді
Заступника начальника лінійного
управління - Начальника слідчого
відділу лінійного управління на
Південно-Західній залізниці саме з 13
жовтня 2010 року; стягнути доплату за
науковий ступінь за час вимушеного
прогулу у розмірі 2757,50 грн; зобов'язати
нарахувати та виплатити на його
користь грошове утримання за період з 1
серпня по 25 грудня 2009 року у розмірі
25 080,08 грн та за період з 13 жовтня
2010 року по 16 лютого 2011 року в розмірі 20
811,92 грн; зобов'язати скласти та
передати відділу забезпечення
соціальних виплат управління
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку ГУ МВС України
у місті Києві довідку встановленого
зразка для призначення йому пенсії за
вислугу років за 24 календарних місяці
перед звільненням, виходячи з видів та
розмірів грошового утримання за
червень-липень 2009 року, з урахуванням
грошового забезпечення, виплаченого на
виконання постанови Харківського
окружного адміністративного суду від
12 жовтня 2010 року, за період з 1
січня по 30 вересня 2010 року, а також з
урахуванням грошового забезпечення за
період з 1 серпня по 25 грудня
2009 року та з 13 жовтня 2010 року по 16 лютого
2011 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24
жовтня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність УМВС України на
Південно-Західній залізниці щодо
поновлення ОСОБА_4 на посаді та
зобов'язано внести зміни до наказу №
38о/с від 17 лютого 2011 року про
його поновлення на посаді заступника
начальника лінійного управління на
Південно-Західній залізниці -
начальника слідчого відділу УМВС
України на залізничному транспорті
саме з 13 жовтня 2010 року. Зобов'язано
УМВС України на Південно-Західній
залізниці нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_4 грошове утримання за
період з 1 серпня по 25 грудня 2009 року у
розмірі 25 080,08 грн, а також за період з 13
жовтня 2010 року по 16 лютого 2011 року у
розмірі 20 811,92 грн. Зобов'язано УМВС
України на Південно-Західній залізниці
скласти та передати відділу
забезпечення соціальних виплат
управління фінансового забезпечення
та бухгалтерського обліку ГУ МВС
України у місті Києві довідку
встановленого зразка для призначення
ОСОБА_4 пенсії за вислугу років за 24
календарні місяці перед звільненням,
виходячи з видів та розмірів грошового
утримання, нарахованих та виплачених
за червень-липень 2009 року, з
урахуванням грошового забезпечення,
виплаченого на виконання постанови
Харківського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня 2010
року за період з 1 січня по 30 вересня 2010
року, а також з урахуванням грошового
забезпечення за період з 1 серпня по 25
грудня 2009 року та з 13 жовтня 2010 року по 16
лютого 2011 року. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3
вересня 2012 року постанову суду першої
інстанції в частині зобов'язання УМВС
України на Південно-Західній залізниці
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_4 грошове утримання за період з 1
серпня по 25 грудня 2009 року у розмірі 25
080, 08 грн, а також за період з 13 жовтня 2010
року по 16 лютого 2011 року у розмірі 20 811, 92
грн скасовано, а позовні вимоги в цій
частині залишено без розгляду. Також
скасовано постанову суду першої
інстанції в частині, якою Управління
МВС України на Південно-Західній
залізниці зобов'язано скласти та
передати до відділу забезпечення
соціальних виплат управління
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку ГУ МВС України
в місті Києві довідку встановленого
зразку для призначення ОСОБА_4
пенсії за вислугу років за 24 календарні
місяці перед звільненням, виходячи з
видів та розмірів грошового утримання,
нарахованих та виплачених за червень -
липень 2009 року, з урахуванням грошового
забезпечення, виплаченого на виконання
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня 2010
року, а також з урахуванням грошового
забезпечення за період з 1 серпня по 25
грудня 2009 року та з 13 жовтня
2010 року по 16 лютого 2011 року та ухвалено
в цій частині нове рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог. В іншій
частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач
посилається на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
ухваленої ним постанови та залишення в
силі постанови суду першої інстанції,
ухваленої відповідно до закону і
скасованої помилково.

Відповідач своїм правом, як сторони у
справі, подати заперечення на
касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
підставою для поновлення особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ на попередній
роботі (посаді), є факт незаконного
звільнення. Оскільки такий факт в
преюдиційному порядку встановлено
постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня
2010 року, а Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці це рішення
суду, що підлягає негайному виконанню,
виконало лише 17 лютого 2011 року, його
бездіяльність слід визнати
протиправною, зобов'язати внести зміни
до наказу про поновлення на роботі,
шляхом зазначення дати, з якої ОСОБА_4
вважається поновленим на попередній
посаді (13 жовтня 2010 року), а також
зобов'язати виплатити грошове
забезпечення за період з 13
жовтня 2010 року по 16 лютого 2011 року в
розмірі 20 811,92 грн, тобто за період
вимушеного прогулу при затримці
виконання постанови суду про
поновлення його на посаді.

Що ж стосується позовних вимог про
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити позивачу грошове утримання
за період з 1 серпня по 25 грудня 2009 року
в розмірі 25 080,08 грн, то суд першої
інстанції дійшов висновку про
можливість їх задоволення з огляду на
те, що позивач в указаний період з
посади Заступника начальника
лінійного управління УМВС України на
Південно-Західній залізниці -
начальника слідчого відділу
Управління МВС України на залізничному
транспорті звільнений не був, проходив
службу в органах внутрішніх справ,
однак грошового забезпечення у цей
період не отримував, що підтвердив у
судовому засіданні представник
відповідача.

Також суд першої інстанції визнав
обґрунтованими позовні вимоги щодо
зобов'язання УМВС України на
Південно-Західній залізниці скласти та
передати відділу забезпечення
соціальних виплат управління
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку ГУ МВС України
в місті Києві довідку встановленого
зразка для призначення ОСОБА_4 пенсії
за вислугу років за 24 календарні місяці
перед звільненням, виходячи з видів та
розмірів грошового утримання,
нарахованих та виплачених за
червень-липень 2009 року, з урахуванням
грошового забезпечення, виплаченого на
виконання постанови Харківського
окружного адміністративного суду від 12
жовтня 2010 року за період з 1 січня по 30
вересня 2010 року, а також з урахуванням
грошового забезпечення за періоди з 1
серпня по 25 грудня 2009 року та з 13 жовтня
2010 року по 16 лютого 2011 року.
Свій висновок суд мотивував тим, що
зазначені виплати необхідно включити
до середньомісячного грошового
забезпечення, з якого має
обчислюватися пенсія позивача,
оскільки він був позбавлений їх
внаслідок незаконного звільнення,
бездіяльності відповідача та його
протиправних дій.

Водночас, суд першої інстанції
відмовив у задоволенні позовних вимог
про стягнення доплати за науковий
ступінь у розмірі 2 757,50 грн. з тих
підстав, що службова діяльність
позивача не пов'язана за профілем з
його науковим ступенем.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог про зобов'язання УМВС
України на Південно-Західній залізниці
нарахувати та виплатити ОСОБА_4 грошове
утримання за періоди з 1 серпня по 25
грудня 2009 року та з 13 жовтня 2010 року по
16 лютого 2011 року та залишаючи
їх без розгляду, апеляційний суд
виходив з того, що позивач пропустив
строк звернення до суду. У зв'язку з цим
апеляційний суд скасував і постанову
суду першої інстанції в частині
задоволених позовних вимог про
зобов'язання відповідача підготувати
та подати довідку про грошове
утримання ОСОБА_4 в указаний період для
призначення йому пенсії та ухвалив у
цій частині нове рішення про відмову в
їх задоволенні.

Втім, колегія суддів не погоджується з
таким висновком апеляційного суду,
оскільки правила застосування строків
звернення до суду з адміністративним
позовом не стосуються спорів щодо
заробітної плати (грошового утримання),
тож працівник має право звернутися до
суду з позовом про стягнення належної
йому до виплати заробітної плати
(грошового утримання) без обмеження
будь-яким строком.

За таких обставин, постанову суду
апеляційної інстанції не можна визнати
законною та обґрунтованою, а тому вона
підлягає скасуванню.

Що ж стосується постанови суду першої
інстанції, то і вона підлягає
скасуванню, з огляду на допущені цим
судом порушення норм процесуального
права під час розгляду справи. У зв'язку
з цим, колегія суддів реалізує
повноваження, надані суду касаційної
інстанції частиною другою статті 220 КАС
України, та виходить за межі доводів
касаційної скарги.

Частинами другою та третьою статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України)
передбачено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
для виконання на всій території
України. Невиконання судових рішень
тягне за собою відповідальність,
встановлену законом.

Згідно з частиною четвертою статті 257
КАС України примусове виконання
судових рішень в адміністративних
справах здійснюється в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Поняття "виконавче провадження"
розкрито у статті 1 Закону України від 21
квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче
провадження" (далі - Закон №
606-ХІV), під яким слід розуміти
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів. Під ним розуміється
завершальна стадія судового
провадження, в межах якої в примусовому
порядку виконується рішення суду.

Наведене узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини щодо
застосування статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка гарантує право на
справедливий суд. Так, у справі "Горнсбі
проти Греції" названий суд у своєму
рішенні від 19 березня 1997 року зазначив,
що, для цілей статті 6 Конвенції
виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина "судового розгляду".

Процедура судового контролю у рамках
адміністративного судочинства
визначена статтею 267 КАС України. Так,
відповідно до частин першої та другої
цієї статті, суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду або у разі неподання
такого звіту суддя своєю ухвалою може
встановити новий строк подання звіту
та накласти на винну посадову особу,
відповідальну за виконання постанови,
штраф у розмірі від ста до трьохсот
мінімальних заробітних плат.

Контроль за виконанням судових рішень
в адміністративних справах
здійснюється також через розгляд
адміністративними судами
адміністративних справ. Так, позивач,
на користь якого ухвалено рішення суду,
має право подати до суду першої
інстанції заяву про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, що вчинені суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
його виконання або на порушення прав
позивача, підтверджених ним.

За наслідком розгляду такої заяви,
згідно з частиною десятою статті
267 КАС України, суд приймає ухвалу (за
відсутності обставин протиправності
відповідних рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень - відповідача та порушення
ним прав, свобод, інтересів
особи-позивача) або постанову (у разі
наявності підстав для задоволення
заяви).

Контроль за виконанням судових рішень
в адміністративних справах
здійснюється ще і через розгляд
адміністративними судами
адміністративних позовів стосовно
рішень, дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби в порядку статті 181
КАС України. Такий судовий контроль
ініціюється учасниками виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особами, які залучаються
до проведення виконавчих дій, шляхом
звернення до адміністративного суду з
окремим позовом.

Водночас, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу і на те, що
статтею 236 Кодексу законів про працю
України (далі - КЗпП України)
передбачено право працівника на
компенсацію заробітку, втраченого у
зв'язку з несвоєчасним виконанням
судового рішення про поновлення на
роботі. Цією статтею визначена і
процедура реалізації зазначеного
права - у разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату працівнику середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Як зазначалося вище, постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 8 грудня 2012
року, визнано протиправним та
скасовано наказ відповідача в частині
переведення позивача на нижчу посаду,
поновлено на посаді, яку він обіймав
раніше, та стягнуто середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2009
року по 12 жовтня 2010 року у розмірі 50 383, 48
грн. Допущено негайне виконання
постанови в частині поновлення
позивача на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за один місяць.

Оскільки фактично постанова суду в
частині поновлення на посаді була
виконана відповідачем лише 17 лютого 2011
року, то позивач пред'явив новий позов,
в якому просив суд визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо невиконання цього
судового рішення, зобов'язати внести
зміни до наказу про поновлення його на
роботі, шляхом зазначення дати
поновлення на попередній посаді - 13
жовтня 2010 року, та зобов'язати
відповідача виплатити йому грошове
забезпечення за період вимушеного
прогулу при затримці виконання рішення
про поновлення його на роботі - з 13
жовтня 2010 року по 16 лютого 2011
року в розмірі 20 811,92 грн.

Втім, ні суд першої інстанції, ні
апеляційний суд не звернули увагу, що у
такий спосіб позивачем обрано не
передбачений чинним законодавством
спосіб захисту своїх порушених прав та
безпідставно вирішили наявний у справі
спір як новий. До того ж, поза увагою
судів залишилося те, що позовні вимоги
про зобов'язання відповідача внести
зміни до наказу про поновлення
позивача на посаді, виданого 17 січня 2011
року, шляхом уточнення дати поновлення
- з 13 жовтня 2010 року, в силу того, що
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного працівника вважається
виконаним з дня видачі відповідного
наказу, є некоректними.

Водночас, колегія суддів не може
погодитися і з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог про стягнення з відповідача на
користь позивача недоотриманого в
період з 1 серпня по 25 грудня 2009 року
грошового утримання саме у розмірі 25
080,08 грн, виходячи з даних про розмір
його середнього грошового
забезпечення, визначених у довідці
відповідача від 21 жовтня 2011 року №
37/8-10251, оскільки, як слідує з правової
позиції Верховного Суду України,
висловленої у постанові від 14 січня 2014
року (справа № 21-395а13), суд, ухвалюючи
рішення про поновлення на роботі, має
вирішити питання про стягнення суми
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, визначеної відповідно до
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100, а не
обмежитись встановленням періоду, за
який необхідно виплатити цей середній
заробіток, чи посиланням на довідку про
заробіток позивача.

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_4
про зобов'язання УМВС України на
Південно-Західній залізниці скласти та
передати відділу забезпечення
соціальних виплат управління
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку ГУ МВС України
у місті Києві довідку для призначення
пенсії за вислугу років є похідними від
позовних вимог про визнання
бездіяльності протиправною, стягнення
заборгованості та зобов'язання вчинити
певні дії, то постанову суду в частині,
якою їх задоволено, також не можна
визнати законною та обґрунтованою.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскільки зазначеним вимогам усі
ухвалені у справі рішення не
відповідають, то, в силу положень
частини другої статті 227 КАС України,
вони підлягають скасуванню, із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід уточнити предмет
та підстави позову, всебічно і повно
перевірити доводи, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення сторін, і в
залежності від установлених обставин,
вирішити спір відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 24
жовтня 2011 року та Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 3 вересня 2012 року
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко