Справа № 804/18605/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. при
секретаріМофі І.В., за участю:
представника позивача Романенко І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровської митниці Міндоходів
до Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції, третя
особа: ОСОБА_4, про визнання незаконною
та скасування постанови про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
26.08.2014р. (ВП № 42259540), -
Дніпропетровська митниця Міндоходів
звернулася до суду з позовом до
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції, третя
особа: ОСОБА_4, в якому просить визнати
незаконною та скасувати постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачеві від 26.08.2014 №ВП42259540
державного виконавця Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Клименко Г.К.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що Дніпропетровською
митницею Міндоходів було винесено
постанову про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу за порушення митних правил від
20.06.2014р. відносно ОСОБА_4. Постанова була
направлена на адресу ОСОБА_4, проте, у
добровільному порядку виконана не була
- штраф не сплачено. Позивач зазначає
про те, що зазначене рішення перебувало
на виконанні рік, проте, можливих
заходів для його виконання
відповідачем здійснено не було,
виконавчий документ повернено без
виконання. Оскаржувану постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачеві від 26.08.2014р. (ВП № 42259540)
позивач вважає протиправною та такою,
що підлягає скасуванню.
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив позов задовольнити.
Відповідач до суду не з'явився, про дату
та час судового засідання повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи, про причини
неприбуття до суду, суд не повідомив,
доказів, заперечень проти позову, заяв
та клопотань від відповідача до суду не
Третя особа до суду не з'явилася, про
дату та час судового засідання
повідомлялася належним чином, що
підтверджується матеріалами справи,
про причини неприбуття до суду, суд не
повідомила, жодних доказів, заяв,
клопотань, письмових пояснень від
третьої особи до суду станом на час
розгляду справи не надходило.
Враховуючи вищевикладене, на підставі
положень ст. 128 КАС України, суд вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності відповідача та третьої
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення та доводи представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що адміністративний
позов підлягає задоволенню частково з
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що Дніпропетровською
митницею Міністерства доходів і зборів
України за результатами розгляду
справи № 0214/110050004/13, 20.06.2013 року за
порушення митних правил, передбачених
ч. 2 ст. 469 МК України, на громадянина
ОСОБА_4 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500,00
гривень, про що винесено постанову.
Копію вищезазначеної постанови
направлено на адресу ОСОБА_4 20.06.2013р. за
вих. № 14/4-23/0201.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 МК України штраф
повинен бути сплачений особою, яка
вчинила порушення митних правил, не
пізніше 15 днів з дня вручення або
надіслання їй копії постанови органу
доходів і зборів про накладення штрафу,
а в разі оскарження постанови - не
пізніше 15 днів з дня залишення скарги
(адміністративного позову) без
Згідно із ч. 1 ст. 534 МК України постанови
органів доходів і зборів про
накладення адміністративних стягнень
за порушення митних правил є
обов'язковими для виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 535 МК України
постанова органу доходів і зборів про
накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
підлягає виконанню після закінчення
строку оскарження, зазначеного у
статті 529 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 535 МК України орган
доходів і зборів, який виніс постанову
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил,
виконує її самостійно або через
державного виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 540 МК України у разі
якщо штраф не буде сплачено у строки,
встановлені статтею 539 цього Кодексу,
постанова органу доходів і зборів або
суду (судді) надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання або роботи порушника або за
місцезнаходженням його майна.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4
постанови про накладенням штрафу за
порушення митних правил № 0214/110050004/13
від 20.06.2013 року, позивач звернувся із
заявою та постановою до Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції.

Постанова про накладенням штрафу за
порушення митних правил № 0214/110050004/13
від 20.06.2013 року перебувала на
примусовому виконанні у Дзержинському
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції.

Постановою від 26.08.2014р. державний
виконавець Дзержинського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції повернув зазначений
виконавчий документ стягувачу у
зв'язку із неможливістю виконанням.

У обґрунтування прийнятого рішення
державним виконавцем зазначено, що
боржник за вказаною адресою не мешкає,
ніде не працює, іншого доходу не має.

Копія зазначеної постанови була
направлена супровідним листом від
26.08.2014р. за № 25408 та надійшла до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
відповідно до відмітки 07.10.2014р. за №
12487/3-15.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV від 21.04.1999 р. (далі Закон № 606-XIV)
державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема,
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Суд оцінюючи дії та оскаржувані
рішення суб`єкта владних повноважень,
виходячи з положень частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, приходить до висновку, що вони
є належними з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та місцевого самоврядування,
їхні посадові й службові особи повинні
діяти в порядку та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України.

Ці положення Основного Закону щодо
здійснення адміністративного
судочинства конкретизовані у частині
третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до якої у справах
щодо оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим законом неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі та
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 2, 5 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до 7 днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Частиною першою статті 47 Закону
України "Про виконавче провадження"
визначений вичерпний перелік підстав
для повернення виконавчого документа
стягувачеві, зокрема, відповідно до п. 2,
на який посилається відповідач у
постанові про повернення виконавчого
документу, у боржника відсутнє майно,
на яке може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

У постанові від 26.08.2014 року про
повернення виконавчого документу
стягувачеві державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції керувався пунктом 2 частини 1
статті 47 Закону України "Про виконавче
провадження", а саме: боржник за
вказаною адресою мешкає, ніде не
працює, іншого доходу не має.

Суд зауважує, що обов'язковою
передумовою застосування цієї частини
статті 47 Закону України "Про виконавче
провадження" - повернення виконавчого
документу стягувачеві є здійснення
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходів щодо розшуку
такого майна, та якщо такі заходи
виявилися безрезультатними.

У даному випадку відповідачем, не були
здійснені належні заходи, щодо розшуку
майна боржника, жодних доказів на
вимогу суду відповідачем надано не
було.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено у процесі
судового розгляду справи
правомірність оскаржуваної постанови
про повернення виконавчого документу
стягувачеві від 26.08.2014 №ВП42259540.

Таким чином, відповідачем не вжито всіх
необхідних заходів, передбачених
чинним законодавством, для повного
виконання виконавчого документа, у
зв'язку з чим суд приходить до висновку
про задоволення адміністративного
позову у частині скасування постанови
про повернення виконавчого документу
стягувачеві від 26.08.2014 №ВП42259540
державного виконавця Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції.

Щодо позовної вимоги про визнання
незаконною постанови про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
26.08.2014р. (ВП № 42259540), то суд відмовляє у
її задоволенні з огляду на те, що
відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково.

Крім того, частиною 2 ст. 162 КАС України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

З огляду на вище викладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровської митниці Міндоходів
до Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції, третя
особа: ОСОБА_4 про визнання незаконною
та скасування постанови про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
26.08.2014р. (ВП № 42259540) задовольнити
частково.

Скасувати постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
26.08.2014 №ВП42259540 державного виконавця
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
21 листопада 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили на 21.11.2014р. Суддя
З оригіналом згідно Помічник судді
В.В Ільков
В.В.Ільков О.А.Чернецька