Справа № 808/6488/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року 16 год. 30 хв. Справа №
808/6488/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Недашківської К.М., за участю: секретаря
судового засідання Філоненко Ю.М.;
представника позивача - Дашивця В.Г.
(довіреність від 01 липня 2014 року);
представника відповідача - Гордєєва
М.С. (довіреність від 14 січня 2014 року),
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області про визнання
протиправним і скасування наказу №35
від 04 березня 2014 року.

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов позов
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпроенерго» (далі іменується -
позивач) до Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області (далі
іменується - відповідач), в якому
позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати наказ №35 від
04.03.2014 «Про внесення змін до Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області на 1 квартал 2014
року».

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані
тим, що відповідно до Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» №2939-XII, від 26.01.1993 (далі
іменується - Закон України №2939-XII) та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 20.04.2006 №550 «Про затвердження
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами» (далі
іменується - Порядок №550), одним з
головних завдань Державної фінансової
інспекції України є здійснення
фінансового контролю за правильністю
визначення потреби в бюджетних коштах
та їх ефективним використанням.
Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012 №517 «Про затвердження
Порядку та умов надання у 2012 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, затвердженим
та/або узгодженим органами державної
влади або місцевого самоврядування»,
субвенції із державного бюджету для
виплати компенсації за тарифами (далі -
КРТ) енергогенеруючим підприємствам
перераховуються до місцевих бюджетів,
отже одержувачами такої субвенції є
органи державної виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування.

Відповідно до вищевказаного Порядку,
надання субвенції, обгрунтованість
розрахунку розміру КРТ до укладення
договору про взаєморозрахунок,
перевіряється відповідним структурним
підрозділом органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування та
погоджується з Територіальної
комісією з погашення заборгованості
підприємств паливно-енергетичного
комплексу.

Виходячи з вищевикладеного,
енергогенеруючі підприємства є
учасниками процесу взаєморозрахунків,
здійснюваного в рамках виконання
вищевказаного Порядку надання
субвенції, і при цьому не є суб'єктами,
що заявили свої вимоги про потреби в
бюджетних коштах та одержувачами
субвенції, тобто коштів з державного
бюджету. Отже, енергогенеруючі
підприємства не можуть бути об'єктом
контролю Інспекції на предмет
обґрунтованості одержання КРТ.

Посилаючись на наведені мотиви,
позивач просить суд скасувати наказ №35
від 04.03.2014 «Про внесення змін до Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області на 1 квартал 2014
року», оскільки він не являється
об'єктом контролю.

Ухвалою судді від 27.10.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

У судове засідання прибув представник
позивача, підтримав заявлені позовні
вимоги, та просив суд задовольнити їх
повністю.

До суду також прибув представник
відповідача, заперечив проти позовних
вимог, та вказав, що відповідно до
Порядків та умов надання у 2012-2013 роках
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановами Кабінету Міністрів
України від 11.06.2012 №517 та від 20.03.2013 №167,
субвенція на погашення заборгованості
з різниці в тарифах надається місцевим
бюджетам із загального та спеціального
фондів державного бюджету. Пунктами 3
та 4 Порядку №517 та Порядку №167
передбачено, що підставою для
проведення розрахунків з погашення
заборгованості є договір про
організацію взаєморозрахунків, який
укладається підприємствами, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію населенню,
та іншими учасниками
взаєморозрахунків. Учасниками
розрахунків є територіальні органи
Казначейства, Міністерство фінансів АР
Крим, обласні, міські, у містах Києві та
Севастополі фінансові управління,
фінансові управління районних,
районних у містах Києві та Севастополі,
держадміністрацій чи структурні
підрозділи з питань фінансів
виконавчих органів міських (міст
обласного значення) рад (далі - місцеві
фінансові органи), надавані послуг, НАК
«Нафтогаз України», її філії, дочірні
підприємства та компанії, суб'єкти
господарювання, що здійснюють передачу
та постачання електричної енергії,
природного газу, інші. Учасниками
розрахунків можуть бути підприємства,
установи, організації та інші суб'єкти
господарювання незалежно від форм
власності.

Відповідно до пунктів 5, 6 вказаних
Порядків, обсяг заборгованості
визначається надавачами послуг на
підставі підтвердних документів як
різниця між фактичними витратами на
теплову енергію, що виробляється,
транспортується та постачається
населенню і фактичними нарахуваннями
згідно з тарифами, затвердженими
органами місцевого самоврядування.

При цьому, на запит Держфінінспекції в
Запорізькій області позивач повідомив,
що учасниками, що брали участь у
проведенні взаєморозрахунків за
рахунок коштів субвенції на різницю в
тарифах були: Територіальний орган
казначейства в Дніпропетровській
області, Головне фінансове управління
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, Управління
житлово-комунального господарства
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, Департамент
комунального господарства та
капітального будівництва
Дніпропетровської міської ради,
районні фінансові управління та
області «ДТЕК Дніпроенерго». Таким
чином, на підставі договорів про
організацію взаєморозрахунків ПАТ
«ДТЕК Дніпроенерго» отримано кошти
субвенції з державного бюджету
місцевому бюджету Дніпропетровської
області на погашення заборгованості з
різниці в тарифах. Вказані кошти були
виділені на підставі розрахунків та
підтвердних документів, складених ПАТ
«ДТЕК Дніпроенерго». З урахуванням
викладеного, ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» є
об'єктом контролю для органів
державного фінансового контролю.

Враховуючи викладене, відповідач
просив суд відмовити позивачу у
задоволенні заявлених позовних вимог
повністю.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України вступна та резолютивна частини
рішення проголошені в судовому
засіданні 17.12.2014.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Держфінінспекції України від
08.11.2013 №269 затверджено План
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції України на 1 квартал
2014 року.

Листом від 25.02.2014 №08-02-12-12/1600 (а.с. 61)
відповідач повідомив про внесення змін
до плану роботи на 1 квартал 2014 в
частині включення ревізії
використання коштів субвенції,
виділеної з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, за період з 01.01.2012 по
31.12.2013 в позивача.

Відповідачем винесено наказ №35 від
04.03.2014 «Про внесення змін до плану
контрольно-ревізійної роботи на 1
квартал 2014 року» (а.с. 58), яким
затверджено зміни до плану
контрольно-ревізійної роботи на 1
квартал 2014 року, а саме розділ 1
доповнено п. 1.1.4.3 - ревізія
використання коштів субвенції,
виділеної з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водо відведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, за період з 01.01.2012 по
31.12.2013 у позивача.

На підставі статті 11 Закону України
№2939-XII та плану контрольно-ревізійної
роботи апарату Держфінінспекції
України на 1 квартал 2014 року,
відповідачем оформлено повідомлення
від 05.03.2014 №08-06-14-14/1868 (а.с. 51) про
проведення планової виїзної ревізії
використання коштів субвенції,
виділеної з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водо відведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, за 2012-2013 роки в
позивача. Відповідач просив
підготувати відповідні документи для
ревізії, яка буде проведена в термін з
17.03.2014 по 15.04.2014.

На підставі пункту 1.1.4.3 Плану
контрольно-ревізійної роботи апарату
відповідача на 1 квартал 2014 року
оформлено направлення від 17.03.2014 №276
(а.с. 52), відповідно до якого начальника
відділу інспектування у сфері послуг
Ісаєву Н.В. направлено на проведення
ревізії у період з 17.03.2014 по 15.04.2014.

17.03.2014 позивачем до контролюючого
органу направлено лист №10/647 (а.с. 53),
відповідно до якого позивач повідомив,
що згідно змісту листа від 17.03.2014 №10/646
діюче законодавство України не
дозволяє прийняти позитивне рішення
щодо задоволення повідомлення від
05.03.2014 №08-06-14-14/1868 про проведення
планової виїзної ревізії.

Відповідачем складено Акт від 17.03.2014
(а.с. 57) про неможливість проведення
ревізії з підстав відмови позивача у
допуску до проведення ревізії, згідно
листа позивача від 17.03.2014. Листом від
19.03.2014 №08-06-14-14/2209 зазначений Акт
направлено на адресу позивача.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення - наказу №35 від 04.03.2014,
на відповідність вимогам частини 3
статті 2 КАС України, яка визначає, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд зазначає наступне.

Щодо твердження відносно того, що
енергогенеруючі підприємства не
можуть бути об'єктом контролю на
предмет обґрунтованості отримання
компенсації на різницю в тарифах, суд
зазначає, що головним завданням органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів та майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах та інших органах виконавчої
влади, державних фондах, фондах
загальнообов'язкового державного
страхування, бюджетних установах і
суб'єктах державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, що перевіряється) державне чи
комунальне майно.

Відповідно до Порядків та умов надання
у 2012-2013 роках субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановами Кабінету Міністрів
України від 11.06.2012 №517 та від 20.03.2013 №167,
субвенція на погашення заборгованості
з різниці в тарифах надається місцевим
бюджетам із загального та спеціального
фондів державного бюджету.

Пунктами 3, 4 Порядку №517 та Порядку №167
передбачено, що підставою для
проведення розрахунків з погашення
заборгованості є договір про
організацію взаєморозрахунків, який
укладається підприємствами, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію населенню,
та іншими учасниками
взаєморозрахунків.

Учасниками розрахунків є
територіальні органи Казначейства,
Міністерство фінансів АР Крим, обласні,
міські, у м. Києві та м. Севастополі
фінансові управління, фінансові
управління районних, районних у м.
Києві та м. Севастополі
держадміністрацій чи структурні
підрозділи з питань фінансів
виконавчих органів міських (міст
обласного значення) рад (далі - місцеві
фінансові органи), надавані послуг, НАК
«Нафтогаз України», її філії, дочірні
підприємства та компанії, суб'єкти
господарювання, що здійснюють передачу
та постачання електричної енергії,
природного газу, інші.

Учасниками розрахунків можуть бути
підприємства, установи, організації та
інші суб'єкти господарювання незалежно
від форм власності.

Відповідно до пунктів 5, 6 вказаних
Порядків обсяг заборгованості
визначається надавачами послуг на
підставі підтвердних документів як
різниця між фактичними витратами на
теплову енергію, що виробляється,
транспортується та постачається
населенню і фактичними нарахуваннями
згідно з тарифами, затвердженими
органами місцевого самоврядування.

На запит контролюючого органу позивач
повідомив, що учасниками, які брали
участь у проведенні взаєморозрахунків
за рахунок коштів субвенції на різницю
в тарифах були Територіальний орган
казначейства в Дніпропетровській
області, Головне фінансове управління
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, Управління
житлово-комунального господарства
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, Департамент
комунального господарства та
капітального будівництва
Дніпропетровської міської ради,
районні фінансові управління та
області ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго».

Судом встановлено, що на підставі
договорів про організацію
взаєморозрахунків від 17.07.2012 №01, №02 та
від 17.12.2012 №30 позивачем отримано кошти
субвенції з державного бюджету
місцевому бюджету Дніпропетровської
області на погашення заборгованості з
різниці в тарифах. Вказані кошти були
виділені на підставі розрахунків та
підтвердних документів, складених
позивачем.

Ревізія використання коштів субвенції,
виділеної з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування в позивача за період з
01.01.2012 по 31.12.2013 передбачена п. 1.1.4.3 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції в Запорізькій
області, який відповідно до пункту 6
Порядку №955 та пункту 24 розділу VI
Наказу №319 складається на квартал,
погоджується Держфінінспекцією
України і затверджується обласними
Держфінінспекціями. До кожної теми
контрольного заходу, передбаченої в
плані контрольно-ревізійної роботи
апарату КРУ, додається за визначеною в
додатку 5 до Положення формою перелік
підприємств, установ і організацій, на
(в) яких передбачається проведення
ревізій (перевірок).

Судом встановлено, що включення
позивача до Плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції в Запорізькій
області обумовлено виконанням
доручення Держфінінспекції України
від 09.10.2013 №06-18/1329 щодо надання переліку
об'єктів для включення до Плану
контрольно-ревізійної роботи на І
квартал 2014 року по темі контрольного
заходу - ревізія використання коштів
субвенції, виділеної з держаного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування за період з 01.01.2012 по
31.12.2013 та отриманою інформацією від
Держфінінспекції в Дніпропетровській
області, згідно з якою позивач у 2012 році
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №517 отримані кошти
субвенції, виділеної
Дніпропетровській області, як
відшкодування різниці у вартості
послуг, наданих населенню на території
Дніпропетровської області
структурними підрозділами позивача.
Загальна сума отриманих позивачем
коштів субвенції на погашення
заборгованості в тарифах склала 86262
грн. 60 коп.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивач є об'єктом контролю для органів
державного фінансового контролю.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що заявлені позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови,
складеної у повному обсязі,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська