Справа № 756/8622/14-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/8622/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Андрейчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючої судді:
Старової Н.Е.,

суддів:
Файдюка В.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
на постанову Оболонського районного
суду міста Києва по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання призначити пенсію за
віком, у відповідності до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 11.02.2013
року (з урахуванням уточнень).

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 23.06.2014 року адміністративний
позов про визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання призначити пенсію за
період з 11.02.2013 року по 20.12.2013 року
залишено без розгляду. Дана ухвала
позивачем не оскаржувалась.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 26.09.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції і винести нову, якою
задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, з
09.04.1996 року позивач отримував пенсію за
вислугу років, відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

07.02.2013 року за заявою позивача, виплату
йому пенсії за вислугу років згідно з
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" було припинено у зв'язку з
переходом на пенсію за іншим законом,
що підтверджується атестатом №289 про
зняття з обліку Головним управлінням
Пенсійного фонду України в м. Києві
(а.с.85).

Після досягнення ОСОБА_2
шістдесятирічного віку він набув право
на отримання пенсії за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а тому 11.02.2013 року позивач
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва з заявою про призначення йому
такого виду пенсії. 18.02.2013 року
відповідачем прийнято рішенням про
переведення позивача на пенсію за
віком згідно з Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2007 рік, що, на думку позивача, є
порушенням його пенсійних прав.

Позивач, не погоджуючись з такими діями
відповідача, звернувся з позовом до
суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Як свідчать матеріали справи, позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на приписи ст.40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
стверджуючи, що фактично звернувся за
призначенням нової пенсії за іншим
законом, а не перевівся з одного виду
пенсії на іншій, що виключає
застосування до нього приписів ст.45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором. У разі якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до цього
Закону та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», призначається одна
пенсія за її вибором. При цьому, різниця
між розміром пенсії, на який особа має
право відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», і розміром пенсії
із солідарної системи відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка визначається в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, фінансується за
рахунок коштів державного бюджету.

Однак, у відповідності до ч.3 ст.45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
переведення з одного виду пенсії на
інший здійснюється з дня подання заяви
на підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду. При
переведенні з одного виду пенсії на
інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Згідно з пунктом 15 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій, відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Пенсійного фонду №22-1 від
25.11.2005 року, поновлення виплати раніше
призначеної пенсії здійснюється за
документами, що є у пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло на момент призначення цього виду
пенсії. У цьому разі заробітна плата
для обчислення пенсії визначається з
урахуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України за календарний рік,
який враховувався при призначенні
(перерахунку) пенсії, виплата якої
відновлюється. У такому самому порядку
за бажанням пенсіонера здійснюється
переведення з одного виду пенсії на
інший.

З аналізу наведених норм вбачається, що
переведення з одного виду пенсії на
інший є зміна виду пенсії. При цьому,
пенсійне законодавство не містить
застереження щодо переведення з одного
на інший вид пенсії лише в межах одного
закону.

Оскільки, у відповідності до п.1
постанови Кабінету Міністрів України
№327 від 23.04.2012 року, пенсії особам із
числа військовослужбовців строкової
служби та членам їх сімей, призначені
до 2007 року, відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" без застосування
показників середньої заробітної плати
(доходу) у середньому на одну
застраховану особу в цілому в Україні,
з якої сплачено страхові внески,
перераховуються у порядку,
встановленому абзацом першим цього
пункту, із застосуванням показника
середньої заробітної плати (доходу) у
середньому на одну застраховану особу
в цілому в Україні, з якої сплачено
страхові внески, за 2007 рік, то при
переведенні з пенсії
військовослужбовця на пенсію за віком
правомірно враховано показник
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2007 рік.

Правова позиція суду апеляційної
інстанції базується на висновках,
викладених в рішеннях Вищого
адміністративного суду України, з
приводу цього питання.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається позивач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
26.09.2014 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст.200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Оболонського
районного суду міста Києва від 26.09.2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.