Справа № 826/17285/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/12846/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Винокурова К.С.

Кочана В.М.

Пасічник С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за касаційною скаргою
Міністерства оборони України на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19
листопада 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України, Міністерства
оборони України про визнання
бездіяльності протиправною, стягнення
одноразової грошової допомоги,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про
визнання протиправною бездіяльності
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Міністерства оборони України
щодо невиплати позивачу одноразової
грошової допомоги при звільненні у
розмірі 196647,75 грн. та стягнення з
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Міністерства оборони України
на користь позивача заборгованості з
виплати одноразової грошової допомоги
при звільненні у розмірі 196647,75 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року, позов задоволено частково.
Зобов'язано Міністерство оборони
України нарахувати та виплатити ОСОБА_4
одноразову грошову допомогу в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби, з урахуванням
розміру його грошового забезпечення,
зазначеного в довідці Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України від 28 серпня
2013 року №10.1-889. У задоволенні решти
адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач з
посиланням на порушення норм
матеріального права, допущених судами
попередніх інстанцій, просить судові
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

ОСОБА_4 та Державне підприємство
обслуговування повітряного руху
України надали до суду письмові
заперечення на касаційну скаргу
Міністерства оборони України, в яких
просили залишити касаційну скаргу без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вбачає підстави до її часткового
задоволення з огляду на наступне.

Судами встановлено, що під час
проходження позивачем військової
служби за контрактом, що
підтверджується, зокрема, укладеним
між позивачем та Міністерством оборони
України контрактом від 01 жовтня 2011 року
(а.с.25), Наказом Міністра оборони
України від 26 лютого 2001 року № 5
позивача відряджено із залишенням на
військовій службі до Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України «Украерорух».

Наказом Міністра оборони України від 02
серпня 2013 року № 261 ОСОБА_4
звільнено з військової служби у запас
на підставі пункту «б» (за станом
здоров'я) статті 26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу». Вислуга років у Збройних Силах
України: календарна - 27 років (а.с.13).

Наказом Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України Міністерства інфраструктури
України від 27 серпня 2013 року № 448/о
позивача звільнено з 28 серпня 2013 року з
займаної посади на підставі наказу
Міністра оборони України від 02 серпня
2013 року № 261 (а.с.14).

Згідно з довідкою Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України від 28 серпня
2013 року №10.1-889 позивач задоволений
такими видами грошового забезпечення:
оклад за військовим званням - 135,00 грн.,
по 28 серпня 2013 року - 121,94 грн., посадовий
оклад - 9585,00 грн., по 28 серпня 2013 року -
8657,42 грн., надбавка за вислугу років -
3888,00 гри., по 28 серпня 2013 року - 3511,74 грн.,
обчислена станом на 11 березня 2013 року
вислуга років - 26 років 07 місяців 10 днів,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення за роботу з документами,
які містять державну таємницю - 958,50
грн., по 28 серпня 2013 року - 865,74
грн., загальна сума грошового
забезпечення - 14566,50 грн.(а.с.15).

Листом Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України від 24 вересня 2013 року
№1.24-39 на звернення позивача стосовно
виплати одноразової грошової допомоги
при звільненні з військової служби
повідомлено про відсутність підстав
для виплати підприємством одноразової
грошової допомоги при звільненні з
військової служби, оскільки виплата
такої допомоги здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України
Міністерством оборони України та
запропоновано позивачу звернутись до
Міністерства оборони України (а.с.17).

Листом Департаменту фінансів
Міністерства оборони України від 03
жовтня 2013 року №248/3/9/1/731 позивачу
повідомлено, що з 01 січня 2007 року
відсутні законні підстави для виплати
Міністерством оборони України
одноразової грошової допомоги при
звільненні військовослужбовцям, які
звільнені з військової служби з посад,
займаних у Державному підприємстві
обслуговування повітряного руху
України. Крім того, зазначеним листом
повідомлено, що у Міністерстві оборони
відсутні фінансово-облікові документи
щодо розміру грошового забезпечення
військовослужбовців, відряджених до
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України «Украерорух» та розпорядчі
документи, які слугують підставою для
здійснення виплат військовослужбовцям
одноразової грошової допомоги при
звільненні з військової служби (а.с.16).

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позов частково,
посилались на те, що обов'язок
виплатити на користь позивача
одноразову грошову допомогу
покладається на Міністерство оборони
України, оскільки позивача звільнено з
військової служби за станом здоров'я, а
вже потім з Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком судів першої та апеляційної
інстанцій, виходячи з наступного.

Законом України від 20 грудня 1991 року №
2011-ХІІ «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 2011-ХІІ) визначені основні
засади державної політики у сфері
соціального захисту
військовослужбовців та членів їх
сімей, встановлено єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантії військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах,
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни.

Зокрема, абзацом першим пункту 2 статті
15 цього закону встановлено, що
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової служби,
які звільняються з військової служби
за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, після
закінчення строку контракту, у зв'язку
із систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Відповідно до положень частини
дев'ятої статті 6 Закону України від 25
березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий
обов'язок і військову службу» (у
редакції, чинній на час вчинення
спірних відносин), абзаців четвертого,
п'ятого пункту 2 статті 15 Закону №
2011-ХІІ військовослужбовці Збройних Сил
України та інших військових формувань
можуть бути відряджені до державних
органів, установ, організацій, а також
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України для виконання завдань в
інтересах оборони держави та її
безпеки із залишенням на військовій
службі. Перелік посад, які можуть бути
заміщені військовослужбовцями в цих
державних органах, установах,
організаціях, а також Державному
підприємстві обслуговування
повітряного руху України,
затверджується Президентом України.

Виплата військовослужбовцям
одноразової грошової допомоги при
звільненні їх з військової служби
здійснюється Міністерством оборони
України, іншими утвореними відповідно
до законів України військовими
формуваннями та правоохоронними
органами за рахунок коштів Державного
бюджету України, передбачених на їх
утримання. Військовослужбовцям,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, займаних в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування або сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, виплата одноразової грошової
допомоги з підстав, передбачених цим
пунктом, здійснюється за рахунок
коштів органів, у яких вони працювали.

Із наведених норм випливає, що
обов'язок з виплати
військовослужбовцям одноразової
грошової допомоги при звільненні їх з
військової служби законодавець
покладає як на Міноборони, інші
утворені відповідно до законів України
військові формування та правоохоронні
органи, так і на органи державної влади,
органи місцевого самоврядування або
сформовані ними органи, підприємства,
установи, організації, вищі навчальні
заклади залежно від того, були
відряджені зазначені
військовослужбовці для подальшого
проходження служби в органи державної
влади, органи місцевого самоврядування
або сформовані ними органи, на
підприємства, в установи, організації,
вищі навчальні заклади чи ні.

У разі коли військовослужбовці
звільняються безпосередньо з посад,
займаних в органах державної влади,
органах місцевого самоврядування або у
сформованих ними органах, на
підприємствах, в установах,
організаціях, вищих навчальних
закладах, куди вони були відряджені для
подальшого проходження служби із
залишенням на військовій службі,
обов'язок виплати одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби
покладається законодавцем на органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування або сформовані ними
органи, підприємства, установи,
організації, вищі навчальні заклади
відповідно, до яких були відряджені
зазначені військовослужбовці та у яких
вони працювали.

Пунктом 1 статті 15 Закону № 2011-ХІІ
встановлено, що пенсійне забезпечення
військовослужбовців після звільнення
їх з військової служби провадиться
відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 9
Закону України від 9 квітня 1992 року №
2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин;
далі - Закон № 2262-ХІІ) особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
віком, станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Частиною п'ятою статті 9 зазначеного
Закону встановлено, що особам
офіцерського складу, особам
середнього, старшого та вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, займаних в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування або у сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, службі в органах внутрішніх
справ, державній пожежній охороні,
Державній службі спеціального зв'язку
та захисту інформації України, органах
і підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі України,
виплата одноразової грошової допомоги
з підстав, передбачених частинами
першою та другою цієї статті,
здійснюється за рахунок коштів
органів, у яких вони працювали.

Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсії і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - постанова № 393)
встановлено, що військовослужбовцям,
особам середнього, старшого та вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, які вони займали в органах
державної влади, органах місцевого
самоврядування або сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, службі в органах внутрішніх
справ, Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації,
державній пожежній охороні, органах і
підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі, виплата
одноразової грошової допомоги у
випадках, передбачених пунктом 10 цієї
постанови, здійснюється за рахунок
коштів органів, у яких
військовослужбовці та зазначені особи
працювали.

Відповідно до пункту 4 постанови
Кабінету Міністрів України від 19 липня
1999 року № 1281 «Про створення
об'єднаної цивільно-військової системи
організації повітряного руху України»
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - постанова № 1281)
грошове та матеріальне забезпечення
військовослужбовців, відряджених до
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, здійснюється у порядку,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 7 лютого 2001 року
№ 104 «Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби,
відряджених до державних органів,
установ, організацій» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - постанова № 104).

При цьому зазначено, що фінансування
витрат на утримання підрозділів
системи здійснюється за рахунок
коштів, передбачених на ці цілі в
Державному бюджеті, частини коштів, що
надходять від аеронавігаційних зборів
та з інших джерел, не заборонених
законодавством.

Відповідно до пункту 1 постанови № 104
виплата грошового забезпечення
провадиться за рахунок коштів тих
державних органів, установ та
організацій, до яких відряджені
зазначені військовослужбовці, особи
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби.

Згідно зі статтею 9 Закону № 2011-ХІІ до
складу грошового забезпечення,
зокрема, входять одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Одноразова грошова допомога при
звільненні зі служби
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу також є
одноразовим додатковим видом
грошового забезпечення та згідно з
Інструкцією щодо застосування
економічної класифікації видатків
бюджету, затвердженою наказом
Міністерства фінансів України від 12
березня 2012 року № 333, видатки на її
виплату здійснюються за кодом «Грошове
забезпечення військовослужбовців».

З матеріалів справи вбачається, що
позивач проходив військову службу за
контрактом та був звільнений з
військової служби у запас за пунктом
«б» (за станом здоров'я) статті 26 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» в званні полковника,
вислуга років у Збройних Силах України
- 27 років, відтак позивач має право на
отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби,
гарантії щодо виплати якої встановлені
частиною другою статті 15 Закону №
2011-ХІІ та частиною першою статті 9
Закону № 2262-ХП.

Таким чином слід зробити висновок, що
оскільки виплата грошового
забезпечення військовослужбовцям,
відрядженим до Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України, здійснюється
за рахунок коштів цього підприємства,
виплата одноразової грошової допомоги
зазначеним військовослужбовцям при
звільненні з військової служби також
здійснюється за рахунок коштів
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України. Міноборони України не
здійснює нарахування та виплату
грошового забезпечення
військовослужбовцям, відрядженим до
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, та не несе відповідних
зобов'язань зі здійснення таких
видатків.

Враховуючи викладене, з урахуванням
наявного в матеріалах справи
розрахунку розміру грошового
забезпечення позивача, зазначеного в
довідці Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України від 28 серпня 2013 року № 10.1-889,
позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання
протиправною бездіяльності Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України щодо
невиплати позивачу одноразової
грошової допомоги при звільненні у
розмірі 196647,75 грн. та стягнення з
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України на користь позивача
заборгованості з виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні у
розмірі 196647,75 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що Верховним Судом України у
постанові №21-158а14 від 3 червня 2014 року
вже надавалась правова оцінка
аналогічним правовідносинам.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанції,
задовольняючи адміністративний позов,
порушили норми матеріального права, що
призвело до ухвалення помилкових
судових рішень.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 221, 223, 229, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Міністерства оборони
України з задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 листопада 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України щодо невиплати ОСОБА_4
одноразової грошової допомоги при
звільненні у розмірі 196647,75 (сто
дев'яносто шість тисяч шістсот сорок
сім гривень сімдесят п'ять копійок) грн.

Стягнути з Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України на користь ОСОБА_4 одноразову
грошову допомогу в розмірі 196647,75 (сто
дев'яносто шість тисяч шістсот сорок
сім гривень сімдесят п'ять копійок)
грн., з урахуванням розміру його
грошового забезпечення, зазначеного в
довідці Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України від 28 серпня 2013 року № 10.1-889.

В решті адміністративного позову -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає крім, як в строки, з підстав
та в порядку, передбаченому главою 3
розділу IV КАС України.

Судді:
К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С. Пасічник