Справа № 810/6640/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року 810/6640/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Пономаренко
Г.Є.,

представника відповідача - Шаранданова
О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
«Обухівміськвторресурси» до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

27 листопада 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Приватне підприємство
«Обухівміськвторресурси» (ПП
«Обухівміськвторресурси»,
підприємство) із позовом до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області (ДПІ,
Інспекція) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 17 листопада
2014 року №/3731.

Зазначали, що твердження відповідача
про відсутність реального здійснення
операцій між позивачем і його
контрагентами не відповідає дійсності,
а податковий орган не наділений
повноваженнями визнавати угоди
нікчемними. Наголошували, що доказом
дійсності відповідних операцій є
податкові, видаткові накладні, акти
приймання виконаних будівельних робіт,
а також оборотно-сальдові відомості; а
податковий орган не подав доказів на
підтвердження того, що позивач діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про порушення, які
допускали його контрагенти, а також, що
метою здійснення відповідних операцій
було одержання податкової вигоди.

Посилаючись на невідповідність
висновків Акта перевірки реальним
обставинам здійснення позивачем
господарської діяльності, згідно з
вимогами чинного законодавства, у тому
числі Податкового кодексу України,
просили визнати оскаржуване податкове
повідомлення-рішення протиправним та
скасувати його.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позову не визнав, просив
відмовити у його задоволенні,
стверджував, у тому числі і в письмових
запереченнях, що виявлені у ході
перевірки порушення належним чином
відображені в Акті і є достатньою
підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення про
збільшення суми грошового зобов'язання
із податку на додану вартість, а також
стягнення штрафних санкцій.
Підкреслював, що договори, укладені
позивачем із ТОВ «Торенія» та ТОВ
«Гефест Альянс», не мали реального
характеру, а діяльність контрагентів
підприємства була спрямована на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди третім
особам. Зазначав, що операції позивача
із ТОВ «Торенія» є безтоварними у
зв'язку із тим, що директор такого
контрагента господарською діяльністю
не займався, товариство за
місцезнаходженням не знаходиться, при
цьому директора ТОВ «Торенія» ОСОБА_3
звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину
передбаченого частино першою статті 205
Кримінального кодексу України у
зв'язку із закінченням строків
давності; вказав, що заперечує свою
причетність до
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Гефест Альянс» і директор цього
товариства.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши інші
докази, що містяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, з огляду на таке.

Як вбачається з Акта від 3 листопада 2014
року №3511/10-16-22-01/32152706 (т.1 а.с.23-75), у
період з 21 жовтня 2014 року по 27 жовтня 2014
року проведено позапланову виїзну
перевірку Приватного підприємства
«Обухівміськвторресурси» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах із
ТОВ «Торенія» за період з 1
серпня 2012 року по 31 грудня 2012 року та
ТОВ «Гефест Альянс» за період з 1
серпня 2013 року по 30 вересня 2013 року.

За висновками цього Акта позивачем
порушено вимоги: 1) пункту 185.1 статті 185,
пункту 188.1 статті 188, пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України, у зв'язку
із чим завищено податкові зобов'язання
із податку на додану вартість на
загальну суму 1575476 грн. (за серпень 2012
року - на 51705 грн., за вересень 2012 року -
на 299492 грн., за жовтень 2012 року - на 399134
грн., за листопад 2012 року - на 352233 грн., за
грудень 2012 року - на 472462 грн.); 2) пункту
44.1 статті 44, пунктів 135.1, 135.2 статті 135;
підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134
Податкового кодексу України, у
результаті чого завищено дохід на
загальну суму 7843133 грн.; 3) підпункту 14.1.36
пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.2, 198.3
статті 198, пункту 201.7 статті 201
Податкового кодексу України, у зв'язку
із чим завищено податковий кредит по
податку на додану вартість на суму 1810570
грн. (за серпень 2012 року - на 316329 грн., за
вересень 2012 року - на 360526 грн., за
жовтень 2012 року - на 350616 грн., за
листопад 2012 року - на 400961 грн., за
грудень 2012 року - на 281847 грн., за серпень
2013 року - на 49279 грн., за вересень 2013 року
- на 51012 грн., по взаємовідносинах з ТОВ
«Торенія» в сумі 1710279 грн., по
взаємовідносинам з ТОВ «Гефест Альянс»
- на 100291 грн.) ; 4) підпункту 14.1.36. пункту
14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті
198 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 236541
грн., в тому числі по періодах: за
серпень 2012 року - на 101250 грн., за
вересень 2012 року - на 35000 грн., за серпень
2013 року - на 49279 грн., за вересень 2013 року
- на 51012 грн.

Такі висновки обґрунтовано
констатацією податковим органом
відсутності фактичного здійснення
господарської діяльності позивача із
ТОВ «Торенія» та ТОВ «Гефест Альянс».
Також тут посадові особи Інспекції
послалися на Акт від 21 серпня 2014 року
№458/26-56-22-01-03/38091691 ДПІ у Подільському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Торенія» щодо
господарських взаємовідносин із
платниками податків за період з 30
травня 2012 року по 31 грудня 2013 року», Акт
від 14 серпня 2014 року №387/26-52-22-03-14/37312719
ДПІ у Деснянському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Гефест Альянс» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з 1
січня 2013 року по 31 грудня 2013 року»,
протоколи допиту свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

На підставі Акта перевірки 17 листопада
2014 року відповідачем прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
із податку на додану вартість на 236541
грн. за основним платежем і на 118270,50 грн.
за штрафними санкціями (т.1 а.с.76).

Як встановлено у ході розгляду справи,
що підтверджується поясненнями
представників сторін (ДПІ у письмовому
вигляді - т.4 а.с.185), грошові
зобов'язання, визначені у вказаному
повідомленні-рішенні, нараховані у
зв'язку із констатацією податковим
органом нереальності операцій ПП
«Обухівміськвторресурси» із ТОВ
«Торенія» за договором №908/2 від 9
серпня 2012 року №908/2 щодо
купівлі-продажу плит дорожніх
бетонних, а також із ТОВ «Гефест
Альянс» по договорам підряду. У той же
час, за результатами перевірки
Інспекцією було констатовано
безтоварність операцій ще і по
договору між «Обухівміськвторресурси»
та ТОВ «Торенія» №1408/1 від 14 серпня 2012
року по придбанню макулатури,
поліетилену та склобою. При цьому,
податкові зобов'язання у зв'язку із
непідтвердженням реальності операцій
згідно договору №1408/1 від 14 серпня 2012
року повідомленням-рішенням №
від 17 листопада 2014 року нараховані не
були; тому, у цьому випадку суд не
досліджує первинні документи та
податкові накладні за таким договором,
а також питання правомірності
врахування податку на додану вартість
у складі податкового кредиту за цією
операцією (по договору №1408/1 від 14
серпня 2012 року), оскільки це не
стосується повідомлення-рішення, яке є
предметом оскарження.

Як вбачається із матеріалів справи,
Приватне підприємство
«Обухівміськвторресурси» є юридичною
особою, зареєстроване 20 серпня 2002 року,
тобто є суб'єктом господарської
діяльності (т.1 а.с.142, 143).

Основними видами діяльності
підприємства є: виробництво інших
виробів з деревини; виготовлення
виробів з корка, соломки та рослинних
матеріалів для плетіння; виробництво
гофрованого паперу та картону,
паперової та картонної тари;
виробництво інших готових металевих
виробів, н. в. і. у.; технічне
обслуговування та ремонт
автотранспортних засобів; прокат
товарів для спорту та відпочинку;
діяльність фітнес-центрів; діяльність
із забезпечення фізичного комфорту;
оптова торгівля відходами та брухтом
(основний); неспеціалізована оптова
торгівля; інші види роздрібної
торгівлі в неспеціалізованих
магазинах; вантажний автомобільний
транспорт; допоміжне обслуговування
наземного транспорту; діяльність
готелів і подібних засобів тимчасового
розміщування; діяльність ресторанів,
надання послуг мобільного харчування;
надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна; збирання безпечних відходів;
відновлення відсортованих відходів.

У ході судового розгляду встановлено,
що 9 серпня 2012 року між ТОВ «Торенія»
(постачальник) та ПП
«Обухівміськвторресурси» (покупець)
укладено договір №908/2 (т.1 а.с.83-84), за
умовами якого постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність покупця товар: плити дорожні
бетонні, а покупець - прийняти й
оплатити товар на умовах, що
передбачені цим договором.
Найменування, асортимент, кількість,
ціна товару визначаються додатками до
договору, які є невід'ємними його
частинами; тут же узгоджуються умови
постачання. Гарантійний строк на товар,
що поставляється, встановлюється в
паспорті якості на такий товар.
Поставка товару здійснюється за
погодженими між сторонами партіями
товару згідно виставлених
рахунків-фактур і оформлюється
окремими накладними. Датою виконання
постачальником зобов'язань з поставки
товару вважається дата підписання
видаткових документів або дата здачі
товару транспортній організації, а при
здачі на складі постачальника або
покупця, відповідно, дата акта
прийому-передачі товару чи відмітки в
товарно-транспортній накладній про
видачу товару покупцю. Вивіз товару
здійснюється силами та за рахунок
покупця.

Судом досліджено видаткові (т.1 а.с.87, 89,
91, 94, 96) та податкові накладні (т.1 а.с.88, 90,
92, 93, 95), платіжні доручення (т.1 а.с.195-201),
оформлені стосовно такого договору, а
також оборотно-сальдову відомість по
рахунку 631 за 2012 рік (т.1 а.с.97).

Ухвалою суду про відкриття провадження
у справі від 1 грудня 2014 року у позивача
витребовувалися рахунки-фактури за
договором №908/2 від 9 серпня 2012 року та
документи, які підтверджують якість
придбаної за таким договором продукції
(паспорти якості тощо). При цьому,
наявність таких документів є
обов'язковою у силу положень названого
договору. Проте, позивачем не надано
зазначені документи, що у свою чергу
свідчить про відсутність таких
документів у підприємства.

Крім того, суд звертає увагу і на ту
обставину, що обов'язок
транспортування придбаного товару
(плит дорожніх бетонних) за названим
договором було покладено на покупця -
ПП «Обухівміськвторресурси», разом із
тим вимоги суду стосовно подання
примірників товарно-транспортних
накладних або ж інших документів на
підтвердження транспортування
придбаного товару позивачем не
виконано, документи стосовно
перевезення плит - не надано.

Судом встановлено, що в усіх первинних
документах та податкових накладних,
офоромлених щодо виконання договору
№908/2 від 9 серпня 2012 року, зазначено, що
від імені ТОВ «Торенія» підпис
проставлено директором ОСОБА_3

Як вбачається з протоколу допиту
свідка ОСОБА_3 від 31 березня 2014 року (т.4
а.с.131-135), Акта перевірки позивача (т.1
а.с.42), Акта №458/26-56-22-01-03/38091691 від 21
серпня 2014 року про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Торенія» щодо господарських
взаємовідносин із платниками податків
за період з 30 травня 2012 року по 31
грудня 2013 року (т.4 а.с.141-159), ОСОБА_3 надав
наступні показання: «Приблизно в
квітні 2012 року мені запропонували
стати засновником та посадовою особою
ТОВ «Торенія» за винагороду. Хто і як
виконував оформлення бухгалтерських
та фінансових документів мені не
відомо. Я не здійснював ведення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Торенія» і не працював на цьому
підприємстві». Також ОСОБА_3 у ході
допиту вказав, що у статутний фонд ТОВ
«Торенія» грошові кошти не вносив,
дозвіл на виготовлення печатки не
отримував, не здійснював постановку на
облік та реєстрацію підприємства,
свідоцтво платника податку на додану
вартість не отримував, не складав та не
подавав звітності про діяльність
підприємства, не отримував електронні
ключі; йому не відома адреса ТОВ
«Торенія», він не підписував ніяких
документів по оренді приміщень, не
вчиняв жодних дій по реєстрації
підприємства в органах державної влади
та йому не відомо, з якою метою
створювалось ТОВ «Торенія».

Так, органами досудового слідства
ОСОБА_3 оголошено підозру в тому, що в
квітні 2012 року він своїми умисними
діями, які полягали у створенні
суб'єкта підприємницької діяльності
(юридичної особи) ТОВ «Торенія» , з метою прикриття
незаконної діяльності (фіктивне
підприємництво), вчинив злочин
передбачений частиною першою статті 205
Кримінального кодексу України.

Ухвалою Подільського районного суду
міста Києва від 26 серпня 2014 року ОСОБА_3
звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину
передбаченого частино першою статті 205
Кримінального кодексу України
(фіктивне підприємництво, тобто
створення або придбання суб'єктів
підприємницької діяльності (юридичних
осіб) з метою прикриття незаконної
діяльності або здійснення видів
діяльності, щодо яких є заборона), - з
підстав передбачених пунктом 1 частини
першої статті 49 Кримінального кодексу
України у зв'язку із закінченням
строків давності; у зв'язку із цим
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 закрито (т.4 а.с.138-140).

Щодо відносин із ТОВ «БК «Гефест
Альянс», судом встановлено наступне.

20 серпня 2013 року між ПП
«Обухівміськвторресурси» (замовник) та
ТОВ «БК «Гефест Альянс» (підрядник)
укладено договір підряду №25/08 (т.1
а.с.98-99), за умовами якого замовник
доручає, а підрядник зобов'язується
виконати власними силами у
відповідності до умов цього договору
роботи за завданням замовника, а
замовник - прийняти та оплатити
виконані роботи. Предмет договору:
роботи по улаштуванню основи під
бетонне покриття на площадці
виробничої бази в м. Обухів по вулиці
Промисловій, 6. Роботи виконуються з
використанням матеріалів замовника,
але за допомогою будівельних
механізмів підрядника. Термін
виконання робіт встановлено у 7 (сім)
календарних днів з дня укладення
договору. Замовник протягом 15
календарних днів після підписання акта
виконаних робіт перераховує
підряднику повну суму в розмірі 132894,00
грн.

Крім того, 26 серпня 2013 року між ПП
«Обухівміськвторресурси» (замовник) та
ТОВ «БК «Гефест Альянс» (підрядник)
укладено договір підряду №27/08 (т.1
а.с.114-115), за яким підрядник виконує
роботи по улаштуванню площадки із
залізобетонних дорожніх плит на
виробничій базі в м. Обухів по вул.
Промисловій, 6. Умови цього договору є
аналогічними як і у попередньому
договорі. Сума договору визначена на
рівні 162780,00 грн.

Також, 18 вересня 2013 року між ПП
«Обухівміськвторресурси» (замовник) та
ТОВ «БК «Гефест Альянс» (підрядник)
укладено договір підряду №32/09 (т.1
а.с.122-123). Умови та предмет цього
договору є аналогічними як і у договорі
підряду від 20 серпня 2013 року №25/08; сума
договору - 130670,40 грн.

25 вересня 2013 року позивачем (замовник)
із ТОВ «БК «Гефест Альянс» (підрядник)
укладено договір підряду №34/09 (т.1
а.с.130-131) на виконання робіт по
улаштуванню площадки із
залізобетонних дорожніх плит на
виробничій базі в м. Обухів по вулиці
Промисловій, 6. Умови цього договору є
аналогічними до таких, які передбачені
у названих вище договорах із таким
контрагентом. Сума договору складає
175404,00 грн.

Позивачем подано до суду копії
документів, оформлених, як стверджує
підприємство, на виконання таких
договорів: акти приймання виконаних
будівельних робіт, довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати із договірними цінами й
локальними кошторисами, податкові
накладні, платіжні доручення (т.1
а.с.100-113, 116-121, 124-131,183-188).

Як встановлено у ході розгляду справи,
засновником та директором ТОВ «БК
«Гефест Альянс» є ОСОБА_5.

Відповідачем надано до суду Акт ДПІ у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у
місті Києві від 14 серпня 2014 року
№387/26-52-22-03-14/37312719 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Гефест Альянс» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з 1
січня 2013 року по 31 грудня 2013 року» (т.4
а.с.160-170), з якого вбачається, що ТОВ «БК
«Гефест Альянс» перебуває на обліку в
ДПІ у Деснянському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві за адресою: вул.
Радистів, 38. Засновник, директор та
головний бухгалтер - ОСОБА_5. У ході
досудового слідства встановлено, що
невстановлені особи, використовуючи
реквізити ТОВ «БК «Гефест Альянс», яке
має ознаки фіктивності, використали їх
для складання документів
фінансово-господарської діяльності з
реально діючими суб'єктами
підприємницької діяльності для
мінімізації податкових зобов'язань
останніх.

Відповідно до пояснень засновника та
директора ТОВ «БК «Гефест Альянс»
ОСОБА_5, факт реєстрації на нього ТОВ
«БК «Гефест Альянс» йому не відомий,
жодного відношення до
фінансово-господарської діяльності
підприємства він не мав, жодних
бухгалтерських або документів
податкової звітності він не підписував
(т.4 а.с.163).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склалися між сторонами, суд зазначає,
що в силу положень статей 185, 187, 198, 200, 201
Податкового кодексу України право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість виникає у
платника податків за сукупності таких
елементів: наявності у сторін
спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); фактичного
здійснення оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця;
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг та потребою
використання в господарській
діяльності; документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів, які
зазвичай супроводжують операції
певного виду та підтверджують їх
фактичне виконання; наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

Відсутність хоча б одного з наведених
елементів, навіть за наявності певних
первинних документів, виключає
можливість формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість.

Наявність укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції та навпаки.

З метою встановлення факту здійснення
господарських операцій судом
з'ясовувалися, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; зв'язок між
фактом придбання робіт, понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.

За нормами пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій визначено
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій та
підтверджують їх здійснення.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(стаття 9 Закону України «Про
бухгалтерський обік та фінансову
звітність в Україні»).

Витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість та формування податкового
кредиту мають бути фактично здійснені
і підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів, робіт чи послуг або
в разі якщо придбані товари, роботи чи
послуги не призначені для використання
у господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Суд підкреслює, що будь-які документи
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Також суд враховує, що Верховний Суд
України у рішенні від 5 березня 2012 року
у справі №21-421а11 зазначив, що
контрагенти позивача, податкові
накладні яких стали підставою для
формування позивачем податкового
кредиту, зареєстровані в Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України і Реєстрі
платників податку на додану вартість
за зверненням невстановлених осіб від
імені осіб, які заперечують свою участь
у створенні та діяльності цих
товариств, зокрема й у підписанні
будь-яких первинних документів, отже,
виписані від їх імені податкові
накладні не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

У ході судового розгляду встановлено,
що первинні бухгалтерські документи з
боку контрагентів позивача були
підписані невстановленими особами. У
зв'язку із цим вважати їх такими, що
підтверджують реальність здійснення
господарської діяльності позивача із
ТОВ «Торенія» та ТОВ «Гефест Альянс»
суд не може.

При цьому, суд зазначає, що наявність
формально складених первинних
документів та податкових накладних не
є безумовним доказом реальності
операцій та правомірності здійснення
змін у податковому обліку платника
податку.

Суд на підставі оцінки наявних у справі
матеріалів та доказів у їх сукупності
(враховуючи відсутність документів на
підтвердження перевезення товару,
паспортів якості такого товару і
рахунків-фактур, наявність відомостей
про підписання первинних документів
від імені контрагента невстановленими
особами), приходить до висновку, що
надані підприємством
«Обухівміськвторресурси» документи не
підтверджують факту поставки товару
(продукції) позивачу товариством
«Торенія», а також факту виконання
робіт товариством «Гефест Альянс».

Так, встановлені судом обставини
переважають твердження про реальність
господарських операцій і суд
погоджується як і з висновками Акта
перевірки, так і з їх правовими
наслідками, викладеними у податковому
повідомленні-рішенні.

У зв'язку із цим, суд резюмує і
відсутність у позивача права на
формування податкового кредиту за
досліджуваними із відповідними
контрагентами операціями.

Таким чином, висновки Інспекції про
заниження підприємством
«Обухівміськвторресурси» грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість є правильними, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення -
правомірним.

За правилами статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналіз викладених законодавчих норм та
обставин справи свідчить про те, що
відповідач, у випадку, який
розглядається, діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
визначені Конституцією України та
Законами України.

За викладеного вище суд доходить
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Відповідно до вимог частини другої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони -
суб'єкта владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Відповідач не надав
суду доказів понесення ним судових
витрат, тому підстави для присудження
на його користь судових витрат
відсутні.

У той же час, за правилами частини
другої статті 4 Закону України «Про
судовий збір» ставка судового збору за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру становить 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати. У випадку, який
розглядається, позовні вимоги є
майновими, а їх розмір становить 354811,50
грн. Оскільки 2 відсотки від такої суми
складає 7096,23 грн., то розмір судового
збору становить 4872,00 грн., враховуючи,
що він не може бути більше 4 розмірів
мінімальної заробітної плати.

У частині третій статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
передбачено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Позивач відповідно до платіжного
доручення №12314 від 21 листопада 2014 року,
сплатив судовий збір у сумі 487,20 грн.;
тому сума судового збору, яка підлягає
стягненню із Приватного підприємства
«Обухівміськвторресурси» до
Державного бюджету України складає
4384,80 грн. (4872,00 грн. - 487,20 грн.).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Стягнути із Приватного підприємства
«Обухівміськвторресурси» до
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 4384 (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 25 грудня 2014 р.