Справа № 824/3362/14-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/3362/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Лелюка О.П.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
управління Пенсійного фонду України у
Вижницькому районі Чернівецької
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Вижницькому
районі Чернівецької області про
зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України у
Вижницькому районі Чернівецької
області звернулось до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Вижницькому
районі Чернівецької області про
зобов'язання відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадку на
виробництві та професійних
захворювань України у Вижницькому
районі про зобов'язання вчинити дії по
включенню в наступний акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, яким
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в сумі 300 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що управлінням
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області були
підготовлені списки осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а саме громадянинові
ОСОБА_1 за серпень-вересень 2014 року в
сумі 300 грн. Однак, відповідачем дані
суми не відшкодовані, та до заліку за
серпень-вересень 2014 року не включені.

Відповідач надав суду заперечення на
адміністративний позов у письмовій
формі, в яких зазначив, що згідно статті
10 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» пенсійне забезпечення
громадян проводиться органами
Пенсійного Фонду України, а статтею 81
цього ж Закону передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для цих виплат проводиться
органами Пенсійного Фонду України.

Правове регулювання питань
відшкодування шкоди потерпілим, які
отримали каліцтво за межами України і
переїхали в Україну на постійне місце
проживання, і не є застрахованими в
Україні, здійснюється у відповідності
до міжнародних угод.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про міжнародні договори», норми
міжнародних Угод мають вищу юридичну
силу перед нормами національного
законодавства.

Зокрема, з цього питання діє Угода про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам
каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я, які
пов'язані з виконанням трудових
обов'язків від 09 вересня 1994 року,
ратифікованою Верховною Радою України,
де зазначено що відшкодування
потерпілому шкоди, вчиненої внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
здійснюється стороною тієї держави, де
стався страховий випадок. Тому Фонд
здійснює виплати тільки тим особам, які
отримали травму на підприємствах
України.

Крім цього, відповідач зазначив, що в
бюджеті Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та профзахворювань України не
закладені кошти на фінансування
витрат, пов'язаних з проведенням
страхових виплат потерпілим, які
отримали каліцтво за межами України.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце судового
розгляду, в судове засідання не
з'явився. Разом з цим подав клопотання
про розгляд справи у його відсутності в
порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання також не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи. Однак у свої письмових
запереченнях просив суд розглянути
дану справи без його участі.

За таких обставин та зважаючи на вимоги
частини четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
всебічно та повно з'ясувавши всі
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивачем в
період з вересня по жовтень 2014 року
були підготовлені для відповідача
списки осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за серпень-вересень 2014
року.

Управлінням Пенсійного фонду України у
Вижницькому районі Чернівецької
області направлялись акти щомісячних
звірок витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за серпень-вересень 2014
року, які підписані позивачем та
відповідачем.

Однак, відділенням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Вижницькому районі Чернівецької
області не включені суми виплачених
пенсій за серпень-вересень 2014 року
ОСОБА_1 на суму 300 грн.

Причиною відмови відповідач називає
отримання трудового каліцтва даним
потерпілим за межами України (в Росії).

Оскільки відповідач в добровільному
порядку не включив в акти щомісячних
звірок витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, яким
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в сумі 300 грн, управління
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області
звернулось до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд
застосовує наступні положення закону
та робить відповідні висновки.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійне
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року
№1105 передбачено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Разом з цим відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд вважає, що обраний у
цій справі спосіб захисту (відновлення)
порушеного права є таким, що не
відповідає змісту прав управління
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 16 травня 2003 року за № 376/7697 не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Таким чином, суд вважає, що у разі
незгоди на підписання актів з боку
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
витрат мають вирішуватись у судовому
порядку в судах адміністративної
юрисдикції, а не шляхом пред'явлення
вимог про підписання актів звірки.

Згідно із пунктом 4 частини третьої
статті 129 Конституції України однією із
основних засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення заявлених
управлінням Пенсійного фонду України у
Вижницькому районі Чернівецької
області позовних вимог.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н ОВ И В :

В задоволені позову управління
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Вижницькому
районі Чернівецької області про
зобов'язання до вчинення певних дій
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Лелюк