Справа № 816/4337/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/4337/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака
С.В.,

представника позивача - ОСОБА_6,

представника відповідача - Трунової
Т.В.,

третьої особи - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області, третя особа: Приватне
підприємство приватна багатопрофільна
фірма "Ферріт" про скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області про скасування постанов від 23
червня 2014 року №032355, №032356.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що відповідачем до ОСОБА_3 було
застосовано
адміністративно-господарський штраф
за правопорушення, яке позивач не
вчиняв. Стверджував, що на момент
проведення перевірки автомобіль марки
Iveco (реєстраційний номер НОМЕР_1) було
передано в оренду Приватному
підприємству приватній
багатопрофільній фірмі "Ферріт".

Ухвалою суду від 02 грудня 2014 року
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Приватне
підприємство приватну багатопрофільну
фірму "Ферріт".

Представник позивача та третьої особи
у судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У наданих до суду письмових
запереченнях зазначав, що при
проведенні рейдової перевірки
транспортного засобу марки Iveco, д.р.н.
НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва
про державну реєстрацію транспортного
засобу НОМЕР_2, належить позивачу було
встановлено порушення законодавства
про автомобільний транспорт, а саме
статті 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" - не оформлені
та відсутні тахографи у кількості, що
передбачена ЄУТР та договір (поліс)
обов'язкового особистого страхування
від нещасних випадків на транспорті
водія ОСОБА_5 Згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
встановлено, що власником
транспортного засобу є ОСОБА_3 /а.с. 41-43/.

Третьою особою через канцелярію суду
було подано пояснення, зі змісту яких
підтверджено укладення з позивачем
договору оренди транспортного засобу
марки Iveco (реєстраційний номер НОМЕР_1)
для автомобільних вантажних
перевезень по Україні /а.с. 74/.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та третьої особи,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2014 року
на підставі направлення на перевірку
від 13 травня 2014 року №020721 /а.с. 49/ при
здійсненні рейдової перевірки (місце
проведення перевірки м. Світловодськ,
Кременчуцька гребля, ГЕС) перевірено
транспортний засіб марки марки Iveco,
д.р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, за
кермом якого знаходився водій ОСОБА_5

За результатами даної перевірки
складено Акт перевірки від 14 травня 2014
року №062597, у якому зафіксовано
порушення вимог статті 48 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
а саме: надання послуг з перевезення
вантажів без оформлення тахографів у
кількості, що передбачена ЄУТР та
договір (поліс) обов'язкового
особистого страхування від нещасних
випадків на транспорті водія ОСОБА_5
/а.с. 46/

Водій ОСОБА_5 ознайомлений з Актом
перевірки, про що свідчить його підпис
у відповідній графі Акту.

10 червня 2014 року рекомендованим листом
з повідомленням на адресу позивача
було направлено повідомлення вих.
№2102/5/59-14 про розгляд справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт /а.с. 45/, яке
повернуто відділенням зв'язку у зв'язку
із неможливістю вручення.

За результатами розгляду справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт 23 червня 2014
року управлінням Укртранінспекції у
Полтавській області винесено
постанови №032355, якою відносно позивача
на підставі абзацу 3 частини першої
статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" було
застосовано
адміністративно-господарський штраф у
розмірі 1700,00 грн /а.с. 10/; та №032356, якою
позивача на піставі абзацу 8 частини
першої статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" зобов'язано
сплатити
адміністративно-господарський штраф у
сумі 340,00 грн /а.с. 11/.

Позивач не погодився із зазначеними
постановами та оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про автомобільний
транспорт" 05 квітня 2001 року №2344-III.

Управління Укртрансінспекції у
Полтавській області діє відповідно до
Положення про Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області, затвердженого наказом
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті від 07 березня
2012 року №28 та є територіальним органом
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті.

Процедуру здійснення державного
контролю визначено постановою
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті" від 08 листопада 2006 №1567.

Статтею 2 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначено, що
законодавство про автомобільний
транспорт складається із цього Закону,
законів України "Про транспорт", "Про
дорожній рух", чинних міжнародних
договорів та інших нормативно-правових
актів у сфері автомобільних
перевезень.

Відповідно до статті 2 Закону
України "Про транспорт" нормативні
акти, які визначають умови перевезень,
порядок використання засобів
транспорту, організації безпеки руху
тощо, є обов'язковими для власників
транспорту.

Згідно статті 48 Закону України
"Про автомобільний транспорт"
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або
інший визначений законодавством
документ на вантаж, інші документи,
передбачені законодавством.

Статтею 34 наведеного вище Закону
на автомобільного перевізника
покладено обов'язки: виконувати вимоги
цього Закону та інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів; утримувати транспортні
засоби в належному технічному і
санітарному стані та забезпечувати їх
зберігання відповідно до вимог статті
21 цього Закону; забезпечувати контроль
технічного і санітарного стану
транспортних засобів перед виїздом на
маршрут; забезпечувати проведення
медичного контролю стану здоров'я
водіїв; організувати проведення
періодичного навчання водіїв методам
надання домедичної допомоги
потерпілим від дорожньо-транспортних
пригод; забезпечувати умови праці та
відпочинку водіїв згідно з вимогами
законодавства; забезпечувати
проведення стажування та інструктажу
водіїв у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері транспорту;
забезпечувати безпеку дорожнього руху;
забезпечувати водіїв відповідною
документацією на перевезення
пасажирів. Автомобільні перевізники з
кількістю транспортних засобів десять
і більше зобов'язані організовувати
підвищення кваліфікації керівників і
спеціалістів автомобільного
транспорту, діяльність яких пов'язана з
наданням послуг автомобільного
транспорту, у термін один раз на п'ять
років, а з питань безпеки перевезень,
охорони праці та пожежної безпеки - у
термін один раз на три роки в порядку,
який визначає центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту.

Згідно частини першої статті 1 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; вантажні
перевезення - перевезення вантажів
вантажними автомобілями.

Аналізуючи наведенні норми, суд
приходить до висновку, що обов'язок по
забезпеченню водіїв відповідною
документацією, облаштуванню
транспортних засобів тахографами
відповідно до вимог законодавства
України покладено на автомобільного
перевізника.

Судом встановлено, що 23 червня 2012
року між позивачем (Наймодавець) та
Приватним підприємством приватною
багатопрофільною фірмою "Ферріт"
(Наймач) укладено договір найму (оренди)
транспортного засобу, за умов якого
Наймодавець передає, а Наймач приймає у
строкове платне користування
транспортний засіб та причіп,
зазначені у пункті 2.1. Договору
(сідловий тягач-Е, вантажний, марки Iveco,
реєстраційний номер НОМЕР_1) /а.с. 12/.

Згідно акту приймання-передачі
автомобіля та причепу в оренду від 02
липня 2012 року позивач передав, а
Приватне підприємство приватна
багатопрофільна фірма "Ферріт"
прийняло, крім іншого, сідловий тягач-Е,
вантажний, марки Iveco, реєстраційний
номер НОМЕР_1 /а.с. 13/.

Крім того, використання
зазначеного автомобіля Приватним
підприємством приватною
багатопрофільною фірмою "Ферріт"
підтверджується наявними
товарно-транспортними накладними /а.с.
62-66/ та письмовими поясненнями третьої
особи, у яких зазначено, що у період з 02
липня 2014 року по теперішній час
транспортний засіб перебуває в оренді
у підприємства /а.с. 74/.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що на час
проведення перевірки автомобіль маки
Iveco, реєстраційний номер НОМЕР_1
перебував у користуванні
автомобільного перевізника -
Приватного підприємства приватна
багатопрофільна фірма "Ферріт".

У свою чергу, стаття 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
на підставі якої на позивача було
накладено
адміністративно-господарські штрафи,
передбачає притягнення до
відповідальності за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт автомобільних перевізників.

Отже, застосування відповідачем
до власника транспортного засобу
ОСОБА_3 адміністративно-господарських
штрафів є необґрунтованим.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, обов'язок щодо доказування
правомірності спірних постанов
покладено на відповідача у справі.

У даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятих ним постанов.

Таким чином, суд перевіривши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, дійшов висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Зважаючи на те, що постанови від 23
червня 2014 року №032355, №032356 є правовими
актами індивідуальної дії, які
відповідно до повноважень суду,
встановлених частиною другою статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, визнаються судом
протиправними і скасовуються, суд
вважає за необхідне згідно з частиною
другою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
вийти за межі позовних вимог: визнати
протиправним та скасувати постанови
від 23 червня 2014 року №032355, №032356.

Відповідно до частини першої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Щодо клопотання позивача про
відшкодування витрат на правову
допомогу суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, 17 вересня 2014
року між позивачем та адвокатом ОСОБА_6
укладено договір про надання правової
допомоги / а.с. 17/.

Згідно з пунктом 4.1. зазначеного
Договору попередня оплата вартості
послуг складає 100%.

Разом з тим, позивачем не надано
суду доказів оплати адвокатських
послуг.

Таким чином, витрати на оплату
правової допомоги не підтверджені
документально та відшкодуванню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позовом ОСОБА_3 до
Управління Укртрансінспекції у
Полтавській області, третя особа:
Приватне підприємство приватна
багатопрофільна фірма "Ферріт" про
скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
постанови Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області від 23 червня 2014 року №032355,
№032356.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 182,70 грн /сто
вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок/.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 15
грудня 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова