Справа № 2а-5213/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Справа № 9104/133884/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Довгополова О.М.

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційні
скарги Управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області та Управління
Песійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області на постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
07 жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області та Управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання до
вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В
И В :

01 березня 2011 року позивач звернувся в
суд із адміністративним позовом до
відповідачів, в якому просив визнати
протиправними дії відповідачів та
зобов'язати їх провести перерахунок та
виплату доплати до пенсії за
проживання в зоні гарантованого
добровільного відселення у розмірі 2
мінімальних заробітних плат,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеній до
категорі 3, в розмірі 25 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи »та підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», за період з 01.06.2011 року та
з 02.06.2011 року по день припинення права
на даний вид пенсії.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що йому як
особі, яка віднесена до 3-ої категорії
осіб, постраждалих внаслідок аварії на
ЧАЕС, у відповідності до ст.ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», повинна проводитись
доплата до пенсії у розмірі 2
мінімальних заробітних плат та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії. Крім того вказує,
що є дитиною війни, тому відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» має право на
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком. Однак, як
вказує позивач, відповідачами вказані
виплати проводились у значно меншому
розмірі.

Оскарженою постановою, прийнятою в
порядку скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено
повністю. Суд зобов'язав Управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області провести перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії,
як дитині війни, за період з 01.12.2010 року
по 01.06.2011 року в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з урахуванням
проведених виплат.

Крім того, суд зобов'язав управління
пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області здійснити перерахунок та
виплату позивачу, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення, підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 01.12.2010 року по 01.06.2011 року включно з
врахуванням ст. 53 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік», ст.
22 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та виплачених сум, та
як особі, яка віднесена до категорії 3
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 25 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ч.2 ст. 51 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
вказаний період із врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Також суд зобов'язав Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області призначити, провести
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії, як дитині війни,
за період з 02.06. 2011 року по день
припинення права на даний вид та розмір
доплат в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Разом з тим, суд зобов'язав Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області здійснити перерахунок та
виплату позивачу, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення, підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 02.06.2011 року по день
припинення права на даний вид та розмір
доплат з врахуванням ст. 53 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік», ст. 22 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» та
виплачених сум, та як особі, яка
віднесена до категорії 3, додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, в
розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст. 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за вказаний період із врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.
Постанову звернено до негайного
виконання.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідачі оскаржили її в
апеляційному порядку. Вважають, що
постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційних скаргах.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянти посилаються на те, що оскільки
відповідачі не є розпорядниками
бюджетних коштів, то відповідно
нарахування та виплата позивачу
спірних виплат здійснювались в межах
виділених на це коштів та згідно
чинного на момент проведення виплати
бюджетного законодавства.

За результатами апеляційного розгляду
апелянти просять скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач по справі є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи та віднесений до 3-ї
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням, є
непрацюючим пенсіонером, що проживає в
зоні гарантованого добровільного
відселення, та має статус дитини війни.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» додаткова
пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 3 ,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Частиною третьою ст. 67 цього ж Закону
визначено, що у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
прожиткового мінімуму.

Згідно зі ст. 39 цього Закону, пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення,
підвищуються у розмірі 2 мінімальних
заробітних плат.

Оскільки позивач також відноситься до
категорії громадян, яким встановлено
статус дитини війни, то відповідно до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» йому повинне
нараховуватись та виплачуватись
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, оскільки
дія норм ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» не була
зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами.

Однак, із матеріалів справи суд вбачає,
що відповідачами вказані виплати
позивачу нараховано та виплачено у
значно меншому розмірі, а тому суд
першої інстанції прийшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про протиправність дій
відповідачів та зобов'язання їх
здійснити нарахування та виплату
позивачу доплати до пенсії у розмірі 2
мінімальних заробітних плат,
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком та
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Також суд першої інстанції правильно
вказав, що нарахування та виплату
позивачу додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, та підвищення до
пенсії як дитині війни відповідачу
слід проводи з урахуванням положень ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством України розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, в системі національного
законодавства немає.

Суд не може взяти до уваги посилання
апелянта на те, що відповідач не є
розпорядником бюджетних коштів, а
фінансування виплат, пов'язаних із
застосуванням Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» проводиться із державного
бюджету, оскільки відсутність
фінансування з державного бюджету
коштів на витрати пов'язані із виплатою
позивачу передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» виплат, не може бути підставою
для невиконання вимог Закону.

Дана правова позиція суду,
узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини, який
у своєму рішенні від 08 листопада 2005
року в справі «Кечко проти України»
зазначив, що держава самостійно
визначає, які надбавки виплачувати
своїм працівникам з бюджету. Держава
може вводити, припиняти або
закінчувати виплату цих надбавок.
Проте, якщо правове положення, що діє,
передбачає виплату певних надбавок, і
дотримані всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди при розгляді справ,
практику Європейського Суду з прав
людини, застосовують як джерело права.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Разом з тим колегія суддів вважає за
необхідне зазначити про те, що 14 червня
2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", який набрав
чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено п.4, яким установлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", ст.ст. 14, 22, 37 та ч.3
ст.43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", - 06 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню за період з 01 березня 2011
року по 22 липня 2011 року.

При цьому, судом першої інстанції
встановлено та не заперечується
сторонами, що позивач у період з 01
березня 2011 року по 01 червня 2011 року
проживав в с. Хотешів
Камінь-Каширського району Волинської
області та у цей час перебував на
обліку у Управлінні Пенсійного фонду
України в Камінь -Каширському районі
Волинської області, тому вірним
способом відновлення порушених прав
позивача є зобов"язання Управління
Пенсійного фонду України в Камінь
-Каширському районі Волинської області
нарахувати та виплатити доплату до
пенсії за проживання в зоні
гарантованого добровільного
відселення, додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров"ю, як особі,
віднесеній до категорії 3 та підвищення
до пенсії як дитині війни за період з 01
березня 2011 року по 01 червня 2011 року. У
період з 02 червня 2011 року по 22 липня 2011
року позивач проживав в с.Зарудчі
Любешівського району Волинської
області та у цей час перебував на
обліку у Управлінні Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області, тому вірним
способом відновлення порушених прав
позивача є зобов"язання Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області нарахувати та виплатити
доплату до пенсії за проживання в зоні
гарантованого добровільного
відселення, додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров"ю, як особі,
віднесеній до категорії 3, та
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 02 червня 2011 року по 22 липня 2011
року.

Встановлено, що у період з 23.07.2011 року
Управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області діяло відповідно до постанови
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», його дії є
правомірними, а тому відсутні підстави
для задоволення позовних вимог у цій
частині.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки вона прийнята з порушенням
норм матеріального права.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до ч. 10 цієї статті
ухвала апеляційного суду є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 195, 197 ч. 1 п. 3, 198, 202
п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області -задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 07 жовтня 2011
року у справі № 2-а-5213/11/0309 - скасувати та
прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю у розмірі двох мінімальних
заробітних плат, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 39, 51 та ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
закону, яка діяла до 01.01.2008 року, та
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" в редакції закону,
яка діяла до 01.01.2008 року, за період з 01
березня 2011 року по 01 червня 2011 року, з
урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю у розмірі двох мінімальних
заробітних плат, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров"ю у розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 39, 51 та ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
закону, яка діяла до 01.01.2008 року, та
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
зазист дітей війни" в редакції закону,
яка діяла до 01.01.2008 року, за період з 02
червня 2011 року по 22 липня 2011 року, з
урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький