Справа № 826/10082/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Таран
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Державної
виконавчої служби України і Державної
судової адміністрації України на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Державної судової адміністрації
України до Державної виконавчої служби
України про визнання протиправними
дій та скасування постанов від 25.06.2014
року про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у виконавчих
провадженнях №23671715, № 23670199, №23671247, №
23674160, №23671170, № 23671557, № 23516088, №39131609, №
23674, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Державна судова
адміністрація України звернулась до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної виконавчої служби
України, в якому просили:

визнати протиправними дії Державної
виконавчої служби України щодо
стягнення з Державної судової
адміністрації України витрат на
проведення виконавчих дій у виконавчих
провадженнях № 23674141, 23671715, 23670199, 23671247,
23674160, 23671170, 23671557, 23516088, 39131609;

скасувати постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. про стягнення з боржника
(Державної судової адміністрації
України) витрат на проведення
виконавчих дій у виконавчих
провадженнях № 23674141, 23671715, 23670199, 23671247,
23674160, 23671170, 23671557, 23516088, 39131609.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 серпня 2014 року зазначений
адміністративний позов - задоволено
частково.

Визнано протиправними дії Державної
виконавчої служби України щодо
стягнення з Державної судової
адміністрації України витрат на
проведення виконавчих дій у
виконавчому провадженні № 23674141.

Скасовано постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. про стягнення з боржника
(Державної судової адміністрації
України) витрат на проведення
виконавчих дій від 26.06.2014 року у
виконавчому провадженні номер 23674141.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивачем та відповідачем подано
апеляційні скарги, в яких просять
Постанову суду першої інстанції
скасувати та постановити по справі
нове рішення. Свої вимоги апелянти
аргументують тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи,
не надано належної правової оцінки
письмовим запереченням по справі,
наданим представником відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. у виконавчих провадженнях
№: 23671715, 23670199, 23671247, 23674160, 23671170, 23671557,
23516088, 39131609, 23674141 винесено постанови про
стягнення з Державної судової
адміністрації витрат на проведення
виконавчих дій.

Вирішуючи вказаний спір, колегія
суддів звертає увагу на таке.

Згідно положень ст. 41 Закону України
«Про виконавче провадження» (№ 606-XIV від
21.04.1999, далі - Закон) встановлено, що
витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. (ч.2. ст. 25 Закону).

Згідно ч.1. ст. 27 Закону передбачено, що у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи (ч.1. ст. 28 Закону).

З аналізу зазначених вище положень,
колегія суддів дійшла висновку, що
початок примусового виконання рішення
обумовлюється не вчиненням якоїсь дії,
а фактом спливу строку на добровільне
виконання та відсутності у органів
державної виконавчої служби
документального підтвердження повного
виконання рішення.

А тому суд першої інстанції вірно не
прийняв доводи позивача щодо
необхідності вчинення відповідачем
будь-яких дій до примусового виконання
рішення, оскільки вказане Законом не
встановлено як абсолютну і виключну
обставину початку примусового
виконання. Навпаки, такі дії є
елементами, які лише «наповнюють»
зміст примусового виконання, але не
ініціюють його початок.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження:

23671715 наявний акт державного виконавця
про витрати на проведення виконавчих
дій від 25.06.2014 року, який містить
розрахунок таких витрат. Документальне
підтвердження повного виконання
рішення суду від 05 грудня 2008 року
відсутнє;

39131609 наявний акт державного виконавця
про витрати на проведення виконавчих
дій від 26.06.2014 року, який містить
розрахунок таких витрат. Документальне
підтвердження повного виконання
рішення суду від 31 липня 2014 року
відсутнє;

23516088 наявний акт державного виконавця
про витрати на проведення виконавчих
дій від 26.06.2014 року, який містить
розрахунок таких витрат. Документальне
підтвердження повного виконання
рішення суду від 05 грудня 2008 року
відсутнє;

23671557 наявний акт державного виконавця
про витрати на проведення виконавчих
дій від 25.06.2014 року, який містить
розрахунок таких витрат. Документальне
підтвердження повного виконання
рішення суду від 05 грудня 2008 року
відсутнє;

23671170 наявний акт державного виконавця
про витрати на проведення виконавчих
дій від 25.06.2014 року, який містить
розрахунок таких витрат. Документальне
підтвердження повного виконання
рішення суду від 05 грудня 2008 року
відсутнє;

23671247 наявний акт державного виконавця
про витрати на проведення виконавчих
дій від 25.06.2014 року, який містить
розрахунок таких витрат. Документальне
підтвердження повного виконання
рішення суду від 05 грудня 2008 року
відсутнє;

23670199 наявний акт державного виконавця
про витрати на проведення виконавчих
дій від 25.06.2014 року, який містить
розрахунок таких витрат. Документальне
підтвердження повного виконання
рішення суду від 05 грудня 2008 року
відсутнє.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справ виконавчих проваджень,
зазначених вище, позивачем не було
виконанні судові рішення в строк для їх
добровільного виконання.
Документальні докази про зворотнє
відсутні. А тому вказані обставини в
силу положень Закону надають
обґрунтовані підстави відповідачу
вирішувати питання стягнення витрат
виконавчого провадження. Розрахунки
сум витрат наявні в матеріалах
виконавчих проваджень.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів повністю погоджується з
висновком про правомірність в цій
частині як дій відповідача, так і
оскаржуваних рішень, а тому підстави
для задоволення позову відсутні.

Разом з цим у виконавчому провадженні
№23674141 позивач втратив статус боржника
в силу постанови Вищого
адміністративного суду України від
24.04.2014, якою постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
06.09.2010 змінено, у задоволенні позовних
вимог відносно ДСА України відмовлено.

Колегія суддів відзначає, що втрата
позивачем статусу боржника у
виконавчому провадженні №23674141 в силу
постанови Вищого адміністративного
суду України від 24.04.2014, якою постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 06.09.2010
змінено, у задоволенні позовних вимог
відносно ДСА України відмовлено є
істотною обставиною, яка впливає на
питання стягнення витрат виконавчого
провадження. Оскільки втрата статусу
боржника зумовлює відсутність у такої
особи обставин як строку на
добровільне виконання рішення, так і
обов'язків його виконання як такого.
Відсутність передбачених Законом умов
примусового виконання рішення,
зазначених судом вище, зумовлює
відсутність підстав і обставин
стягнення як виконавчого збору, так і
витрат виконавчого провадження.

Отже, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення позовних вимог в
частині визнання протиправними дій з
винесення постанови про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій та скасування такої
постанови у виконавчому провадженні №
№23674141.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційних скаргах не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційних скарг
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Державної
виконавчої служби України і Державної
судової адміністрації України на
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 серпня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 23
грудня 2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.