Справа № 589/6239/14-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014 р.Справа № 589/6239/14-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Шостці та Шосткиньскому
районі на ухвалу Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 24.11.2014р. по справі № 589/6239/14-а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Шостці та
Шосткиньскому районі

до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумської області

про скасування постанови від 11.11.2014
року про накладення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в м. Шостці та Шосткиньскому
районі, звернувся до Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області з
позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумської області,
в якому просив суд скасувати постанову
старшого державного виконавця
Сіробаби К.С. від 11.11.2014 ВП № 38890042 про
накладення штрафу в сумі 680,00 грн.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 24.11.2014 року
позовну заяву Управління Пенсійного
фонду України в м. Шостці та
Шосткиньскому районі до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумської області
про скасування постанови повернуто
позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті ухвали, норм матеріального
та процесуального права, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про повернення
позовної заяви позивачу, суд першої
інстанції виходив з того, що вказана
справа підлягає розгляду Сумському
окружному адміністративному суду та не
підсудна Шосткинському міськрайонному
суду Сумської області як місцевому
адміністративному суду.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно із частиною 1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Як свідчить зміст позовних вимог,
позивач звертаючись до Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
із позовом, просить скасувати
постанову старшого державного
виконавця Сіробаби К.С. від 11.11.2014 ВП №
38890042 про накладення штрафу в сумі 680,00
грн..

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999
№606-ХІV.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про виконавче
провадження" та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)" від 04.11.2010 №
2677-VI, Закон України "Про виконавче
провадження" викладено в новій
редакції.

Так, відповідно до частини 3 статті 6
Закону України "Про виконавче
провадження України", в редакції від
04.11.2010, яка діє з 09.03.2011, рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно частини 4 статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження
України", рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
12.09.2014 № 10 "Про внесення доповнення до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 3 "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби", зі змінами і доповненнями,
внесеними згідно з постановами Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 21.05.2012 № 5, від 14.09.2012 № 10 та від 30.09.2013
№ 14" доповнено п. 9 постанови Пленуму № 3
абзацом другим: "При цьому місцевим
загальним судам як адміністративним
судам також предметно підсудні
адміністративні справи з приводу
оскарження постанов державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу в ході виконання
ними ухвалених цими судами рішень (п. 5
ч. 1 ст. 18 КАС України).

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону
України "Про виконавче провадження
України", сторонами у виконавчому
провадженні є стягувач і боржник.

Враховуючи, що позивач є стороною
виконавчого провадження № 3889004 -
боржником, а виконавчий лист №2а/2370/11
від 10.07.2013 виданий Шосткинським
міськрайонним судом Сумської області ,
вказана адміністративна справа,
відповідно до вимог частини 4 статті 82
Закону України "Про виконавче
провадження", не підсудна Сумському
окружному адміністративному суду та
підлягає розгляду Шосткинським
міськрайонним судом Сумської області
як адміністративним судом.

При цьому, при вирішенні конкуренції
між положеннями Закону України "Про
виконавче провадження" та Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів виходить з
наступного.

Конституцією України встановлено, що
Закони України є актами єдиного органу
законодавчої влади -Верховної ради
України.

Конституція не встановлює пріоритету в
застосуванні того чи іншого закону, в
тому числі залежно від предмета
правового регулювання. Немає такого
Закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас, Конституційний Суд України в
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від 03.10.1997 по справі за № 4-зп (справа про
набуття чинності Конституцією України)
зазначив: "Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше".

Таким чином, виходячи з висновків
Конституційного Суду України,
наведених у рішенні від 03.10.1997 по справі
за № 4-зп (справа про набуття чинності
Конституцією України), до даних
правовідносин підлягає застосуванню
Закон України "Про виконавче
провадження", в редакції Закону від
04.11.2010 № 2677-VI, який прийнятий пізніше
Кодексу адміністративного судочинства
України від 06.07.2005, № 2747-ГУ .

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
ухвали суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст.199 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Зважаючи на встановлені обставини,
колегія суддів дійшла висновку, що
ухвала суду першої інстанції підлягає
скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України з направленням справи до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.
204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Шостці та
Шосткиньскому районі задовольнити.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 24.11.2014р. по
справі № 589/6239/14-а скасувати.

Справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Шостці та
Шосткиньскому районі до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумської області про
скасування постанови від 11.11.2014 року
про накладення штрафу направити до
суду 1 інстанції для продовження
розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та не може бути
оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України,
оскільки не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.