Справа № 816/2593/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року м. Київ
К/800/55675/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач) Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.

при секретарі судового засідання
Бовкуні В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 09.10.2013 року

у справі № 816/2593/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Полтаваобленерго»

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство
«Полтаваобленерго» звернулось до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.06.2013 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.06.2013 року
у справі №816/2593/13-а скасовано. Прийнято
нову постанову, якою задоволено
позовні вимоги, скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби від 19.20.2013 року №
.

.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від
31.10.2014 року замінено Державну податкову
інспекцію у м. Полтаві Полтавської
області Державної податкової служби її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
скаржника не погоджується, просить
залишити без змін рішення суду
апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представники
позивача проти касаційної скарги
заперечували та просили у її
задоволенні відмовити. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання діючого
податкового законодавства України по
результатах взаємовідносин з TOB
«Східна регіональна енергетична
компанія» та ТОВ «OB Енергомаш-Інвест»
за 2009-2011 роки, відповідачем складено
акт від 04.02.2013 року № 77/22.04-22/00131819, яким
встановлено порушення, зокрема, пп. 5.2.1
п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
позивачем завищено валові витрати на
суму 5 527 246, 00 грн., в т.ч. по
взаємовідносинах з ТОВ «Східна
регіональна енергетична компанія» на 1
581 071, 00 грн. у 2009 році та ТОВ «OB
Енергомаш-Інвест» на 3 946 193, 00 грн. за
перший квартал 2010 року.

На підставі акта перевірки 19.12.2013 року
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу визначено грошове
зобов'язання за платежем податок на
прибуток в сумі 986 548, 00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) в розмірі 246 637, 00 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що встановлене перевіркою
завищення валових витрат по
взаємовідносинах з ТОВ «Східна
регіональна енергетична компанія» на 1
581 071, 00 грн., з урахуванням вимог п.102.1 ст.
102 Податкового кодексу України, не
вплинуло на суму грошового
зобов'язання при винесенні даного
податкового повідомлення-рішення.

За результатами адміністративного
оскарження скарга позивача залишена
без задоволення, а дане податкове
повідомлення-рішення - без змін.

Підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення став
висновок податкового органу щодо
нереальності господарських операцій
позивача з TOB «OB «Енергомаш-Інвест».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що угоди укладені позивачем з даним
контрагентом, не спричиняють реального
настання правових наслідків, а відтак
спірне податкове повідомлення-рішення
прийняте податковим органом
правомірно.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку щодо
відсутності порушень позивачем вимог
податкового законодавства, реальності
господарських операцій та
неправомірного прийняття відповідачем
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
зважаючи на таке.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

В силу пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, встановлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно із абзацом четвертим пп. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5 наведеного Закону не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування витрат виникають лише у
разі реального (фактичного) вчинення
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг), що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах.

При цьому для формування витрат мають
значення первинні документи, які,
виходячи з наведеного, видаються на
підтвердження реально вчиненої
операції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в перевіряємому
періоді позивач мав
фінансово-господарські відносини з TOB
«OB «Енергомаш-Інвест» на підставі
договорів поставки.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що матеріалами справи
підтверджується реальність
господарських операцій позивача з
даним контрагентом, зокрема,
податковими накладними, видатковими
накладними, рахунками, даними
складського обліку по оприбуткуванню
та відпуску для подальшого
використання поставлених
товарно-матеріальних цінностей,
регістрами бухгалтерського обліку,
прибутковими ордерами, сертифікатами
якості на отриману продукцію,
калькуляціями.

Розрахунок за придбаний товар
здійснювався у безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями.

Постачання (перевезення) придбаних у TOB
«OB «Енергомаш-Інвест»
товарно-матеріальних цінностей
здійснювалось на умовах відповідних
договорів на адресу: м. Полтава, вул.
Старий Поділ, 5, ВАТ «Полтаваобленерго»,
та його вартість входила до ціни
товару.

Використання у власній господарській
діяльності позивачем отриманих
товарно-матеріальних цінностей
підтверджується, зокрем, аналізом руху
ТМЦ з чітким визначенням отриманих від
TOB «Енергомаш-Інвест» ТМЦ по накладних
з прив'язкою до номенклатурних назв,
вартості, їх рух по складу позивача,
спрямування на конкретні філії,
використання на певні конкретні цілі
та відповідне їх списання, що містяться
в матеріалах справи, актами списання,
подорожніми листами, накладними на
внутрішнє переміщення,
інвентаризаційними описами.

На момент здійснення даних
господарських операцій контрагент
позивача був зареєстрований як
платники податку на додану вартість та
мав право виписувати податкові
накладні, порушень при оформленні
первинних документів у ході проведення
перевірки не встановлено.

Крім того, за наявності документів, які
підтверджують фактичне отримання
позивачем товарів та використання їх у
власній господарській діяльності,
ненадання такого документу як
товарно-транспортна накладна, не може
бути єдиною підставою для висновків
про відсутність підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій з придбання товару, оскільки
відповідною транспортною
документацією обов'язково мають бути
підтверджені витрати з послуг по
перевезенню вантажів, а не послуги з
придбання товару.

Посилання відповідача на порушення
кримінальної справи за фактом
фіктивного підприємництва відносно гр.
ОСОБА_4 за ознаками складу злочину,
передбаченого частиною третьою ст. 27,
частиною п'ятою ст. 205, частиною третьою
ст. 212 Кримінального кодексу України, а
також відносно посадових осіб
контрагента позивача за ознаками
складу злочину, передбаченого частиною
третьою ст. 212 Кримінального кодексу
України, є необґрунтованим та, з
урахуванням частини четвертої статті 72
КАС України, не може бути доказом на
спростування факту реального
виконання господарських операцій.

Доказів, які б свідчили про наявність
вироку суду відносно посадових осіб
позивача чи його контрагентів, який би
набрав законної сили, під час розгляду
справи, податковим органом не надано.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави
вважати, що судом апеляційної
інстанції ухвалено обґрунтоване
рішення, яке постановлене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Стаття 224 КАС України передбачає, що суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 230 КАС України,
суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області залишити без задоволення, а
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
у справі № 816/2593/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук