Справа № 810/3473/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3473/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу голови Обухівського
районного суду Київської області
Степанової Оксани Сергіївни на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до голови Обухівського
районного суду Київської області
Степанової Оксани Сергіївни, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Державної судової адміністрації
України про визнання неправомірними
бездіяльності та рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до голови Обухівського
районного суду Київської області
Степанової Оксани Сергіївни (далі -
відповідач), за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Державної судової
адміністрації України про визнання
неправомірним наказу відповідача від
06.04.2012 року №15-в «Про скасування наказу
Обухівського районного суду від 02.04.2012
№13-в «Про надання додаткової відпустки
ОСОБА_3» та визнання неправомірною
бездіяльності відповідача щодо не
розгляду заяв позивача про надання
відпусток від 15.06.2012 року, 17.06.2012 року,
19.06.2012 року, 20.06.2012 року, 27.06.2012 року,
19.10.2012 року, 24.10.2012 року.

Надалі позивач збільшив позовні
вимоги, вимагаючи також визнати
неправомірними рішення відповідача
від 28.11.2012 року про відмову у розгляді
заяви позивача щодо надання відпустки
та від 29.11.2012 року про відмову у
задоволенні заяви позивача про надання
відпустки.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року адміністративний позов в
частині позовних вимог про визнання
неправомірним наказу відповідача від
06.04.2012 року №15-в та визнання
неправомірною бездіяльності
відповідача щодо не розгляду заяв
позивача про надання відпусток від
15.06.2012 року, 17.06.2012 року, 19.06.2012 року,
20.06.2012 року, 27.06.2012 року було залишено
без розгляду.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2013
року позовні вимоги були роз'єднані в
окремі самостійні провадження.

Предметом судового розгляду в даній
адміністративній справі є позовні
вимоги про визнання неправомірною
бездіяльності відповідача щодо не
розгляду заяв позивача про надання
відпусток від 19.10.2012 року і від 24.10.2012
року, визнання неправомірними рішень
відповідача від 28.11.2012 року про відмову
у розгляді заяви позивача щодо надання
відпустки та від 29.11.2012 року про відмову
у задоволенні заяви позивача про
надання відпустки.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року, у задоволенні позову було
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 21 травня 2014 року зазначені
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій були скасовані,
а справа направлена на новий розгляд до
суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи
Київським окружним адміністративним
судом було ухвалено постанову від 12
серпня 2014 року, якою адміністративний
позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправним рішення
відповідача, оформлені резолюцією від
29.11.2012 року, про відмову в задоволенні
заяви судді Обухівського районного
суду Київської області ОСОБА_3 від
28.11.2012 року про надання додаткової
відпустки.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог та
ухвалити нову про відмову в
задоволення позову в повному обсязі,
вважаючи, що судом неповно з'ясовано
обставини справи та неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
28.12.2011 року в.о. Голови Обухівського
районного суду Київської області за
погодженням зі зборами суддів
Обухівського районного суду Київської
області було затверджено Графік
надання відпусток на 2012 рік суддям та
працівникам апарату Обухівського
районного суду Київської області.

Відповідно до зазначеного Графіку
відпусток судді ОСОБА_3 передбачено
надання основної відпустки тривалістю
35 днів у період з 09.07.2012 року по 12.08.2012
року та додаткової відпустки
тривалістю 15 днів у період з 16.04.2012 року
по 30.04.2012 року.

02.04.2012 року Головою Обухівського
районного суду Київської області на
підставі заяви ОСОБА_3 від 29.03.2012 року
було видано наказ №13-в про надання
додаткової відпустки ОСОБА_3
тривалістю 15 календарних днів за
період роботи з 02.11.2011 року по 01.11.2012
року.

06.04.2012 року відповідачем видано наказ
№15-в «Про скасування наказу
Обухівського районного суду від 02.04.2012
№13-в «Про надання додаткової відпустки
ОСОБА_3» у зв'язку з виробничою
необхідністю.

15.11.2012 року позивачем подано
відповідачу заяву про надання
додаткової відпустки та частини
невикористаної відпустки за попередні
періоди, починаючи з 06.12.2012 року.

28.11.2012 року за результатами розгляду
зазначеної заяви ОСОБА_3 відповідачем
накладено на неї резолюцію, якою в.о.
керівника апарату суду ОСОБА_4 було
зобов'язано повідомити позивача про те,
що заява буде розглянута після
оформлення її відповідно до методичних
рекомендацій щодо ведення обліку
кадрів і кадрового діловодства в
місцевих та апеляційних судах
загальної юрисдикції. З даною
резолюцією позивача ознайомлено 29.11.2012
року.

28.11.2012 року позивачем подано
відповідачу заяву про надання
додаткової відпустки з 17.12.2012 року.

За результатами розгляду цієї заяви
відповідачем 29.11.2012 року накладено
резолюцію, якою в.о. керівника апарату
суду ОСОБА_4 зобов'язано повідомити
ОСОБА_3 про відсутність можливостей
надати йому відпустку у запитуваний
період, враховуючи графік відпусток та
ст.79 Кодексу законів про працю України.
З даною резолюцією позивача
ознайомлено 30.11.2012 року.

Задовольняючи адміністративний позов
в частині позовних вимог про визнання
протиправним рішення відповідача,
оформленого резолюцією від 29.11.2012 року,
про відмову в задоволенні заяви
позивача від 28.11.2012 року про надання
додаткової відпустки, суд першої
інстанції виходив з того, що такими
діями відповідача були порушені
трудові права ОСОБА_3 на відпочинок.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, не може
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Кодексу
законів про працю України (далі - КЗпП
України), Законів України «Про
відпустки» (далі - Закон №504/96-ВР), «Про
судоустрій і статус суддів» (далі -
Закон №2453-VI).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст.130 Закону №2453-VI, суддям
надається щорічна оплачувана
відпустка тривалістю 30 робочих днів з
виплатою, крім суддівської винагороди,
допомоги на оздоровлення у розмірі
посадового окладу. Суддям, які мають
стаж роботи більше 10 років, надається
додаткова оплачувана відпустка
тривалістю 15 календарних днів.

У ч.3,4 ст.11 Закону №504/96-ВР, щорічна
відпустка за ініціативою власника або
уповноваженого ним органу, як виняток,
може бути перенесена на інший період
тільки за письмовою згодою працівника
та за погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником) або
іншим уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом у разі,
коли надання щорічної відпустки в
раніше обумовлений період може
несприятливо відбитися на нормальному
ході роботи підприємства, та за умови,
що частина відпустки тривалістю не
менше 24 календарних днів буде
використана в поточному робочому році.

У разі перенесення щорічної відпустки
новий термін її надання встановлюється
за згодою між працівником і власником
або уповноваженим ним органом. Якщо
причини, що зумовили перенесення
відпустки на інший період, настали під
час її використання, то невикористана
частина щорічної відпустки надається
після закінчення дії причин, які її
перервали, або за згодою сторін
переноситься на інший період з
додержанням вимог статті 12 цього
Закону.

Ч.2 ст.12 Закону №504/96-ВР передбачено, що
невикористану частину щорічної
відпустки має бути надано працівнику,
як правило, до кінця робочого року, але
не пізніше 12 місяців після закінчення
робочого року, за який надається
відпустка.

Згідно з ч.4 ст.79 КЗпП України,
черговість надання відпусток
визначається графіками, які
затверджуються власником або
уповноваженим ним органом за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником), і
доводиться до відома всіх працівників.
При складанні графіків ураховуються
інтереси виробництва, особисті
інтереси працівників та можливості їх
відпочинку.

Відповідно до ч.4 ст.80 КЗпП України, у
разі перенесення щорічної відпустки
новий термін її надання встановлюється
за згодою між працівником і власником
або уповноваженим ним органом. Якщо
причини, що зумовили перенесення
відпустки на інший період, настали під
час її використання, то невикористана
частина щорічної відпустки надається
після закінчення дії причин, які її
перервали, або за згодою сторін
переноситься на інший період з
додержанням вимог статті 12 Закону
України «Про відпустки».

Отже, законодавством регламентоване
право працівників на щорічну додаткову
відпустку, а також чіткий та
послідовний порядок її надання,
зокрема, порядок узгодження періоду
часу, в який вона надається, термін її
надання в разі перенесення
запланованої щорічної додаткової
відпустки на інший час. При цьому,
важливими та необхідними етапами
процедури надання працівнику щорічної
додаткової відпустки у конкретний
період часу (зміни періоду, в який
надається відпустка) є: 1) узгодження
цього питання з власником або
уповноваженим ним органом; 2) внесення
відповідних відомостей до графіку
надання відпусток на певний рік.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
лише сукупність зазначених умов є
належною та необхідною правовою
підставою для реалізації працівником
його права на щорічну додаткову
відпустку

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, питання щодо перенесення
щорічної додаткової відпустки
позивача на інший період, ніж це було
первісно заплановано, між ним та
відповідачем узгоджено не було та,
відповідно, жодних змін до графіку
надання відпусток працівникам
Обухівського районного суду Київської
області на 2012 рік не вносилось.

Більш того, судова колегія зазначає, що
відповідно до наявних у справі копій
протоколів зборів суддів, за
ініціативою більшості суддів
Обухівського районного суду Київської
області було погоджено необхідність
затвердження зборами суддів графіків
відпусток.

При цьому, колегія суддів вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції стосовно того, що відповідач,
відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3
від 28.11.2012 року, фактично позбавив
позивача можливості реалізувати його
право на щорічну додаткову відпустку, з
огляду на наступне.

Так, по-перше, слід зазначити, що спірна
відпустка надавалася позивачу за
період роботи з 02.11.2011 року по 01.11.2012
року, що, виходячи зі змісту ст.12 Закону
№504/96-ВР, свідчить про можливість її
використання не тільки до кінця 2012
року, як неправильно зазначив суд
першої інстанції, а й на протязі 2013
року. А по-друге, як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_3 не
скористався цим правом під час
узгодження на зборах суддів графіку
щорічних відпусток на 2013 рік (збори
суддів з цього питання проводилися
після того, як відповідачем було
відмовлено ОСОБА_3 у наданні додаткової
відпустки), а натомість скористався
своїм правом на одержання грошової
компенсації за невикористану щорічну
додаткову відпустку.

Окрім того, враховуючи приписи ст.227 КАС
України та зміст ухвали Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2014 року, колегія суддів
зазначає, що повне і всебічне
дослідження обставин справи надає
підстави стверджувати, що окрім
викладеного, підставою для відмови
відповідачем у наданні ОСОБА_3 щорічної
додаткової відпустки в інший час, ніж
це передбачено графіком відпусток на
2012 рік, стала виробнича необхідність,
яка полягала в наступному.

З матеріалів справи вбачається, що
звертаючись 28.11.2012 року із заявою про
надання щорічної додаткової відпустки
до голови Обухівського районного суду
Київської області Степанової О.С.
позивач просив надати йому таку
відпустку з 17.12.2012 року. Водночас, саме
цей час припадає на складання суддями
та здачу річного статистичного звіту,
що у свою чергу обумовлює необхідність
внесення відповідних даних до КП «Д-3»,
а також своєчасну здачу справ до
канцелярії суду. При цьому, в актах від
06.04.2012 року, від 18.06.2012 року, від 25.06.2012
року, від 12.09.2012 року та від 22.11.2012 року
було зафіксовано систематичне
порушення суддею ОСОБА_3 строків здачі
справ, які розглянуті та перебувають у
його провадженні.

Будь-яких належних і допустимих, у
розумінні ст.70 КАС України, доказів, що
спростовували б зазначені обставини,
позивачем не було надано, ані до суду
першої інстанції, ані в ході розгляду
справи в порядку апеляційного
провадження.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що рішення суду першої інстанції,
між іншим, вмотивоване висновками
Київського апеляційного
адміністративного суду, викладеними в
постанові від 06.03.2014 року у справі
№810/2084/13-а.

Разом з цим, предметом судового
розгляду у вказаній справі були,
зокрема, правовідносини між ОСОБА_3 та
головою Обухівського районного суду
Київської області Степановою О.С. з
приводу правомірності/протиправності
наказу відповідача від 06.04.2012 року №15-в
«Про скасування наказу Обухівського
районного суду від 02.04.2012 №13-в «Про
надання додаткової відпустки ОСОБА_3»,
які дійсно опосередковано стосуються
обставин даної справи, однак не
обумовлюють протиправність спірних
правовідносин між позивачем і
відповідачем, які виникли у зв'язку з
відмовою голови Обухівського
районного суду Київської області
Степанової О.С. у задоволенні заяви
ОСОБА_3 від 28.11.2012 року про надання
додаткової відпустки з 17.12.2012 року.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що в даному випадку,
відповідач, відмовляючи позивачу в
наданні додаткової щорічної відпустки
з 17.12.2012 року, діяв на підставі та у
межах повноважень, передбачених
Конституцією України та
законодавством, зокрема ст.24 Закону
№2453-VI, належним чином виконуючі свої
адміністративні повноваження як
голови суду.

Таки чином, колегія суддів приходить до
висновку, що судом першої інстанції при
винесенні оскаржуваного рішення було
неповно встановлено обставини справи,
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та є
підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст.41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу голови Обухівського
районного суду Київської області
Степанової Оксани Сергіївни
задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року в частині задоволення позовних
вимог про визнання неправомірним
рішення голови Обухівського районного
суду Київської області Степанової
Оксани Сергіївни від 29.11.2012 року про
відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про
надання додаткової відпустки
скасувати та ухвалити в цій частині
нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

В іншій частині постанову Київського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.