Справа № К/9991/60748/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/60748/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м. Луганську ради, Головного управління
праці та соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м. Луганську ради на постанову
Ленінського районного суду м.
Луганська від 16 липня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Луганської області
від 18 серпня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2005 року позивач звернувся з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м. Луганську ради
(далі - УПСЗН), Головного управління
праці та соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації (далі - ГУ ПСЗН), у якому
просив визнати дії протиправними та
зобов'язати відповідачів компенсувати
йому витрати на придбання твердого
палива (вугілля).

В обґрунтування позову зазначав, що
йому встановлена інвалідність 2
групи, одержаної під час проходження
військової служби, а тому у
відповідності до частини 5 статті 12
Закону України від 20 грудня 1991 року №
2011-ХІІ «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) має
право на одержання
50-відсоткової знижки на придбання
твердого палива (вугілля), однак
відповідачі у наданні такої відмовили,
що, на думку позивача є порушенням його
прав, у зв'язку з чим останній просив
про задоволення позову.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 16 липня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Луганської області
від 18 серпня 2011 року, позовні вимоги
задоволено частково, визнано
неправомірними дії та зобов'язано
відповідачів надати позивачу пільги на
придбання твердого палива у вигляді 50
відсоткової знижки його вартості
шляхом призначення, нарахування та
виплати грошової компенсації за
ненадані пільги. В решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м. Луганську ради, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить судові
рішення скасувати і відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення скарги з
таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суди
виходили з того, що позивач має право на
надання йому 50-відсоткової знижки на
придбання твердого палива (вугілля), на
підставі частини 5 статті 12 Закону №
2011-ХІІ, а тому відповідачі, відмовляючи
у її наданні, діяли всупереч вимогам
законодавства.

Проте, до такого висновку суди дійшли в
порушення норм матеріального і
процесуального права.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

За приписами частин 2 і 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Так, у відповідності до частини 5 статті
12 Закону № 2011-ХІІ (у редакції
статті, чинної на час спірних
правовідносин) військовослужбовцям, а
також звільненим з військової служби
особам, які стали інвалідами під час
проходження військової служби, та
членам їх сімей, які перебувають на їх
утриманні, батькам та членам сімей
військовослужбовців, які загинули
(померли) або пропали безвісти під час
проходження військової служби,
надається 50-відсоткова знижка плати за
користування житлом (квартирної плати)
та плати за комунальні послуги
(водопостачання, газ, електрична,
теплова енергія та інші послуги) в
жилих будинках усіх форм власності в
межах встановлених норм, передбачених
законодавством.

За визначенням частини 1 статті 1 Закону
України від 24 червня 2004 року № 1875-IV
«Про житлово-комунальні послуги» (далі
Закон № 1875-IV) комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 12 та частини 1
статті 13 Закону № 1875-IV
житлово-комунальні послуги
поділяються за функціональним
призначенням і порядком затвердження
цін/тарифів.

Залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Крім того, за приписами частини 1 статті
1 Закону України від 2 червня 2005 року №
2633-IV «Про теплопостачання» (далі Закон
№ 2633-IV) виробництво теплової енергії -
господарська діяльність, пов'язана з
перетворенням енергетичних ресурсів
будь-якого походження, у тому числі
альтернативних джерел енергії, на
теплову енергію за допомогою технічних
засобів з метою її продажу на підставі
договору, а теплова енергія - товарна
продукція, що виробляється на об'єктах
сфери теплопостачання для опалення,
підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Одночасно, колегія суддів не приймає
доводів позивача про те, що придбане
ним тверде паливо, є тепловою енергією,
оскільки, як вбачається зі змісту
частини 1 статті 1 Закону № 2633-IV, така
енергія може вироблятись лише у
результаті господарської діяльності
та з метою її продажу на підставі
договору.

Разом з тим, позивач не є суб'єктом
господарювання, який здійснює
виробництво теплової енергії з метою
її продажу на підставі договору.

Виходячи з комплексного аналізу змісту
вищезазначених правових норм колегія
суддів приходить до висновку, що
придбання твердого палива (вугілля) не
є комунальною послугою, у розумінні
Закону № 1875-IV і не є виробництвом
теплової енергії, згідно визначення,
наданому у Законі № 2633-IV, а тому
пільги, встановлені частиною 5 статті 12
Закону № 2011-ХІІ, у даному
випадку, на позивача не
розповсюджуються.

За таких обставин відповідачі,
відмовляючи у наданні 50-відсоткової
знижки на придбання твердого палива
(вугілля) діяли на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому у судів не було підстав для
задоволення позову.

Виходячи з того, що суди правильно
встановили обставини справи, але при
цьому порушили норми матеріального
права, що призвело до ухвалення
незаконних судових рішень, у частині
задоволених позовних вимог, їх слід
скасувати з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову в
повному обсязі.

За приписами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м. Луганську ради
задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 16 липня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду Луганської
області від 18 серпня 2011 року скасувати
та прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м. Луганську ради, Головного управління
праці та соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало