Справа № П/808/164/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 грудня 2014 року м. Київ
В/800/5518/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Леонтович К.Г.,

Мороза В.Ф.,

Мороз Л.Л.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 24.10.2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2014 року було залишено без руху
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 28.01.2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.06.2014 року відмовлено у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2014 року
на підставі пункту 5 частини 5 статті 214
Кодексу адміністративного судочинства
України.

ОСОБА_4 звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
заявою про повернення судового збору,
сплаченого при поданні касаційної
скарги.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24.10.2014 року ОСОБА_4
було відмовлено у задоволенні заяв про
повернення судового збору, сплаченого
при поданні касаційної скарги на
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2014 року.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище ухвали Вищого
адміністративного суду України
заявник порушує питання про її
скасування, посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах скаржником надано
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 01.10.2014 року у справі №
К/800/29541/14, від 07.10.2014 року у справі №
К/800/51097/14, від 13.10.2014 року у справі
№ К/800/45973/14, від 17.10.2014 року у
справі № К/800/52752/14, від 20.10.2014 року у
справі № К/800/48202/14, від 22.10.2014 року у
справі № К/800/53263/14, від 23.10.2014 року у
справі № К/800/53471/14, від 28.10.2014 року у
справі № К/800/54517/14, від 03.11.2014 року у
справі № К/800/55574/14 та інші.

З наданої позивачем копії ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 24.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_4
відмовлено у задоволенні заяв про
повернення судового збору, сплаченого
при поданні касаційної скарги на
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2014 року.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
24.10.2014 року позивач порушує питання про
її скасування, посилаючись на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, які
регулюють питання повернення судового
збору, відповідно до частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір».

При цьому, заявник посилається на
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 01.10.2014 року у справі №
К/800/29541/14, від 07.10.2014 року у справі
№ К/800/51097/14, від 13.10.2014 року у справі №
К/800/45973/14, від 17.10.2014 року у справі №
К/800/52752/14, від 20.10.2014 року у справі №
К/800/48202/14, від 22.10.2014 року у справі №
К/800/53263/14, від 23.10.2014 року у справі №
К/800/53471/14, від 28.10.2014 року у справі №
К/800/54517/14, від 03.11.2014 року у справі
№ К/800/55574/14 та інші, якими
було повернуто судовий збір при
відмові у відкритті касаційного
провадження на підставі пункту 5
частини 5 статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, зі змісту доданих до заяви
судових рішень вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір») у
подібних правовідносинах, у зв'язку з
чим суд касаційної інстанції прийняв
різні за змістом судові рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від
24.10.2014 року.

Керуючись статтями 236- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

у х в а л и л а :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_4
до управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м. Запоріжжя про
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій для перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 24.10.2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

К.Г. Леонтович

В.Ф. Мороз

Л.Л. Мороз

Л.Т. Черпіцька