Справа № 819/2610/14-а
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2610/14-a

11 грудня 2014 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Тернополі
адміністративну справу за позовом
Фермерського господарства "Золотий
жайвір" до Відділу державної
виконавчої служби Підволочиського
районного управління юстиції
Тернопільської області про визнання
дій протиправними та скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Золотий
жайвір" звернулось до суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Підволочиського районного управління
юстиції Тернопільської області про
визнання дій протиправними та
скасування постанови ВП № 41655230 від
28.08.2014 року.

В обгрунтування позовних позовних
вимог позивач зазначає, що 28.08.2014 року
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Підволочиського районного управління
юстиції Шкільняком В.Є. на підставі
виконавчого листа № 2-а- 487/10/1970 виданий
06.05.2010 виданий Тернопільським окружним
адміністративним судом про стягнення з
Фермерського господарства "Золотий
жайвір" бепідставно отриману державну
фінансову підтримку 103 500 грн. в дохід
Державного бюджету України. винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
за ВП № 41655230. Однак 10 квітня 2014 року
Вищий адміністративний суд скасував
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду у справі №
2-а-487/10/1970 від 06.05.2010 року, а отже
виконачий лист № 2-а-487/10/1970 виданий
06.05.2010 року Тернопільським окружним
адміністративним судом немає жодної
юридичної сили., а виконавче
провадження підлягає закриттю у разі
скасування рішення суду На підставі
вищенаведеного просить скасувати
постанову ВП № 41655230 від 28.08.2014 року про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, та як
бездіяльність начальника Відділу
державної виконавчої служби
Підволочиського районного управління
юстиції Тернопільської області Панчук
М.Л. спричинила перешкоду у веденні
господарської діяльності фермерського
господарства "Золотий жайвір".

Представник позивача, подав
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. З підстав викладених в
позовній заяві просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, подавши
клопотання про розгляд справи без її
участі, проти позову заперечив, з
підстав викладених в письмовому
запереченні просила в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Таким чином, з огляду на вжиття судом
всіх залежних від нього заходів щодо
повідомлення належним чином сторін про
наявність судової справи з їх участю та
можливість реалізації ними права
захисту у судовому порядку їх прав та
інтересів, зважаючи на відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, а
також враховуючи неявку в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, та відповідну заяву позивача
про розгляд справи без його
представника, - суд, у відповідності до
положень статей 12, 41, частини 6
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнав за
доцільне проводити розгляд справи в
порядку письмового провадження без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

22.01.2014 року у відділ на виконання
надійшов виконавчий лист
Тернопільського окружного
адміністративного суду №2-а-487/10/1970
виданий 05.12.2013 року про стягнення з
фермерського господарства "Золотий
жайвір" безпідставно отриманої
державної фінансової підтримки в сумі
103 500грн. в дохід державного бюджету, на
підставі якого державним виконавцем
відкрито виконавче провадження та
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №41655230 від
23.01.2014р., копію якої за вих. №179/03-35 від
23.01.2014р. направлено сторонам для відома
та виконання.

28.08.2014 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Підволочиського
районного управління юстиції
Шкільняком В.Є. на підставі виконавчого
листа № 2-а-487/10/1970 виданий 06.05.2010
Тернопільським окружним
адміністративним судом про стягнення з
Фермерського господарства "Золотий
жайвір" бепідставно отриману державну
фінансову підтримку 103 500 грн. в дохід
Державного бюджету України. винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
за ВП № 41655230.

15.09.2014р. у відділ надійшла заява
фермерського господарства "Золотий
жайвір" про те, що Вищий
адміністративний суд України скасував
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду у справі
№2-а-487/10/1970.

16.09.2014р. за вих. № 3748/03-28 у
Тернопільський окружний
адміністративний суд направлено запит
для зясування інформації щодо
виконавчий листа № 2-а- 487/10/1970 24.10.2014р.
за вих. №4364/03-28/1 направлено повторний
запит

17.11.2014р. з Тернопільського окружного
адміністративного суду надійшла
відповідь, згідно якої встановлено, що
виконавчий лист №2-а-487/10/1970 виданий
05.12.2013 року втратив чинність та не
підлягає до виконання.

18.11.2014 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі ЗУ «Про
виконавче провадження», зокрема п.4 ч.1
ст.49, згідно якого виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
скасування рішення суду або іншого
органу (посадової особи), на підставі
якого виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконаннаню

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України "Про виконавче
провадження" визначає, що державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб і порядок, визначені виконавчим
документом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому
повноваження у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі-Закон)
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, накладати арешт на
майно боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання в
установленому законодавством порядку.

У разі скасування рішення суду або
іншого органу (посадової особи), на
підставі якого виданий виконавчий
документ, або визнання судом
виконавчого документа таким, що не
підлягає виконаннаню виконавче
провадження підлягає закінченню в
порядку, встановленому цим Законом
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, суд вважає, що усі
виконавчі дії державним виконавцем
проведені відповідно до вимог ЗУ "Про
виконавче провадження", а відтак
позовні вимоги позивача щодо про
визнання дій протиправними та
скасування постанови ВП № 41655230 від
28.08.2014 року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
задоволення не підлягають.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Водночас, відповідно до ч.2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням зазначених обставин,
норм чинного законодавства, суд
приходить до висновку, що відповідач
діяв в межах своїх повноважень та у
спосіб передбачений Конституцією та
законами України, обґрунтування
позовних вимог на які посилається
позивач є безпідставними , що є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Ходачкевич Н.І.

копія вірна:

Суддя
Ходачкевич Н.І.