Справа № 814/2654/14
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

20 листопада 2014 року
Справа № 814/2654/14

м. Миколаїв

16:00

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О. М.,

представника позивача: Лушникова В.П.,

представника відповідача:
Чернявського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Приватного акціонерного
товариства «АКЗ», вул. Робоча, 2-А, м.
Миколаїв, 54015, вул. Защука, 34, кв. 4, м.
Миколаїв, 54020 до відповідача:Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, вул. Г. Петрової, 2-а, м.
Миколаїв, 54029 про:визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.06.2014 № і
№ , Керуючись статтями 11, 71,
94, 158 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
, що було прийнято Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області 26.06.2014.

3. Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
, що було прийнято Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області 26.06.2014.

4. Присудити Приватному акціонерному
товариству «АКЗ» понесені ним судові
витрати (судовий збір) в сумі 241,92 грн. з
Державного бюджету України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
Справа № 814/2654/14

м. Миколаїв

16:00

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О. М.,

представника позивача: Лушникова В.П.,

представника відповідача:
Чернявського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Приватного акціонерного
товариства «АКЗ», вул. Робоча, 2-а, м.
Миколаїв, 54015, вул. Защука, 34, кв. 4, м.
Миколаїв, 54020 до відповідача:Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, вул. Г. Петрової, 2/а, м.
Миколаїв, 54029 про:визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.06.2014 № і
№ , Приватне акціонерне
товариство «АКЗ» (надалі - Товариство
або позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати прийняті 26.06.2014 Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області (надалі - ДПІ або відповідач)
податкові повідомлення-рішення №
та № .

В обґрунтування позовних вимог
Товариство вказало на те, що показники
його податкових декларацій з податку
на прибуток та з податку на додану
вартість підтверджені первинними
документами, наявність та належне
оформлення яких відповідач підтвердив
в ході перевірки. На думку позивача,
висновки ДПІ про недоведеність
реальності здійснення операцій є лише
припущенням. Оскільки, як зазначило
Товариство, відповідач не довів факт
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, прийняті ДПІ рішення є
протиправними.

Відповідач надав письмові заперечення
проти адміністративного позову (т. с. 1,
ар. 137-138, т. с. 2, ар. 99-100), в яких, з
посиланням на висновки акта перевірки,
просив у задоволенні позову відмовити.

В якості свідка в судовому засіданні
була допитана головний бухгалтер
Товариства ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник
Товариства вимоги позову підтримав,
представник ДПІ просив у задоволенні
позову відмовити.

20.11.2014 судом було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Заслухавши пояснення представників
сторін, показання свідка, дослідивши
письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

З 26.05.2014 по 28.05.2014 ДПІ, з посиланням на
підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України,
відповідно до наказу від 26.05.2014 № 490 (т.
с. 1, ар. 14), провела документальну
позапланову невиїзну перевірку
Товариства, результати якої оформила
актом від 30.05.2014 № 1185/14-04-22-02/31268743 (надалі
- Акт, т. с. 1, ар. 15-30).

Згідно з висновками Акта, Товариство
порушило:

підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункт
138.1, пункт 138.2, пункт 138.8 статті 138,
підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток за 2013 рік в сумі 20 267 грн.;

пункт 198.3, пункт 198.6 статті 198, пункт 200.1,
пункт 200.1 статті 200 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на додану вартість на 60 374 грн.
(в тому числі за серпень 2013 року - на 7 067
грн., за жовтень 2013 року - на 14 267 грн., за
січень 2014 року - на 9 730 грн., за лютий 2014
року - на 29 310 грн.).

Податковим повідомленням-рішенням від
26.06.2014 № (надалі - Рішення № 1, т. с.
1, ар. 35) ДПІ збільшила суму грошового
зобов'язання Товариства з податку на
прибуток на 30 400,50 грн. (з яких 20 267 грн. -
за основним платежем, 10 133,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями).

Податковим повідомленням-рішенням від
26.06.2014 № (надалі - Рішення № 2, т. с.
1, ар. 34) ДПІ збільшила суму грошового
зобов'язання Товариства з ПДВ на 90 561
грн. (з яких 60 374 грн. - за основним
платежем, 30 187 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями).

Висновки про допущені Товариством
порушення ДПІ обґрунтувала тим, що
позивач не довів реальності
господарських операцій.

Відповідно до податкових і видаткових
накладних, Товариство включило до
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, у 2013 році 106 666,60
грн. - вартість придбаної у ТОВ
«УКРТЕРИКОНБУД» продукції
виробничо-технологічного призначення.
В зв'язку з цим придбанням до
податкового кредиту з ПДВ за серпень 2013
року позивач включив суму 7 066,67 грн., до
податкового кредиту з ПДВ за жовтень 2013
року - суму 14 266,67 грн.

До податкового кредиту з ПДВ за січень
2014 року Товариство включило 9 730 грн., до
податкового кредиту з ПДВ за лютий 2014
року - 19 460 грн. - суми, що були сплачені
позивачем на користь ТОВ «ПРОМБУД
МАРКЕТ» в зв'язку з придбанням вугілля.

Також до податкового кредиту з ПДВ за
лютий 2014 року Товариство включило 9 850
грн. - суму, що була сплачена позивачем
на користь ПП «ТОП ТРЕЙДІНГ» в зв'язку з
придбанням вугілля.

Інформація про реквізити первинних
документів, про стан розрахунків, про
відображення господарських операцій в
бухгалтерському обліку та у
податковому обліку викладена на стор.
6-7, 10-11, 14-15 Акта.

Твердження ДПІ про нереальність
господарських операцій і, відповідно,
висновок про завищення суми витрат та
суми податкового кредиту, ґрунтуються
на тій обставині, що «… до перевірки не
надано товарно-транспортні накладні,
подорожні листи та інші документи, що
підтверджують транспортування товару
…». Крім того, відповідач послався на
відомості, що містяться в:

акті від 28.03.2014 № 85/05-61-22-01/38654416 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» (код за
) щодо документального
підтвердження господарських відносин
з контрагентами
покупцями-постачальниками за період
грудень 2013 р., січень-лютий 2014р.» (т. с. 1,
ар. 148-250, т. с. 2, ар. 1-54);

акті від 01.04.2014 № 1822/15-53-22-03/38967665 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ТОП «ТРЕЙДІНГ», код ЄДРПОУ -
38967665, щодо підтвердження господарських
відносин з контрагентами за період
січень та лютий 2013 року» (т. с. 2, ар. 55-58);

акті від 17.01.2014 № 34/26-56-22-01-05/38392748 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Укртериконбуд» (код за
) щодо підтвердження
господарський відносин із платниками
податків за період 0 01.01.2013 по 31.12.2013» (т.
с. 2, ар. 59-69).

При прийнятті рішення суд виходив з
такого.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України,
документальна перевірка проводиться
зокрема на підставі отриманих в
установленому порядку контролюючим
органом документів та податкової
інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків. Складання акта про
неможливість проведення зустрічної
звірки нормами Податкового кодексу не
передбачено. Єдине, що може
підтверджувати такий акт, - це
непроведення зустрічної звірки, тобто
відсутність інформації.

У підпункті 138.1.1 пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України вказано,
що собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (як
складова витрат операційної
діяльності) враховується при
обчисленні об'єкта оподаткування.
Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом ІІ цього
Кодексу. Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
встановлено, що витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку, не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду зокрема у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Не відносяться до складу
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу
(пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу
України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених вказаними вище
документами.

Заперечуючи право позивача на витрати
та на податковий кредит, ДПІ вказала на
відсутність товарно-транспортних
накладних.

З цього приводу суд зазначає, що
первинним документом, згідно зі
статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №
996-XIV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», є
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Товарно-транспортна накладна
призначена для обліку руху
товарно-матеріально-цінностей та
розрахунків за їх перевезення
автомобільним транспортом, а отже
визначає взаємовідносини з виконання
перевезення вантажів для обліку
транспортної роботи. Товариство
здійснювало операції з придбання
товарів та не виступало як замовник за
договором перевезення, у зв'язку з чим
відсутність товарно-транспортних
накладних неможна розцінювати як
беззаперечне свідчення безтоварності
спірних операцій.

На думку суду, надані Товариством
первинні документи свідчать про
наявність у нього фактичних та
правових підстав для декларування у
складі витрат та у складі податкового
кредиту вказаних вище сум, в той час як
Актом висновки ДПІ про допущені
позивачем порушення не доведені.

При прийнятті рішення суд не врахував
додаткові аргументи відповідача (т. с.2,
ар. 99-109), оскільки інформація, що
викладена в «Доповненнях до
заперечення проти позову», відсутня в
Акті (носії доказової інформації),
відповідно, не була використана
контролюючим органом в якості підстави
для висновків.

Крім того, суд зазначає, що ДПІ
застосувала до Товариства штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 50
відсотків сум нарахованих податкових
зобов'язань. Як вказано в абзацах
третьому та четвертому пункту 123.1
статті 123 Податкового кодексу України,
повторне протягом 1095 днів визначення
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання тягне за собою накладення
на платника податків штрафу у розмірі 50
відсотків суми нарахованого
податкового зобов'язання.

На підтвердження повторності ДПІ
надала копії податкових
повідомлень-рішень від 03.08.2012 № (з
ПДВ) та № (з податку на прибуток) і
відповідних розрахунків штрафних
санкцій (т. с. 2, ар. 94-98). Вказані
податкові повідомлення-рішення були
визнані протиправними та скасовані
постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 06.03.2013 у
справі № 2а-5552/12/1470, що, згідно з
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, набрала законної сили 28.08.2013 (т.
с. 2, ар. 112-114).

Враховуючи це, ДПІ незаконно у червні
2014 року застосувала штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 50 відсотків сум
нарахованих податкових зобов'язань.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
, що було прийнято Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області 26.06.2014.

3. Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
, що було прийнято Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області 26.06.2014.

4. Присудити Приватному акціонерному
товариству «АКЗ» понесені ним судові
витрати (судовий збір) в сумі 241,92 грн. з
Державного бюджету України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна

Постанова оформлена у відповідності до
статті160 КАС України

та підписана суддею 21 листопада 2014
року