Справа № 162/2019/13-а, 2-а/162/788/2013
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Справа № 876/15738/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді - Довгополова О.М.,

суддів - Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 27 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В
И В :

23 жовтня 2013 року позивач звернулася в
суду із позовом, в якому просила
визнати неправомірні дії Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови в проведенні
перерахунку та виплати пенсії з
врахуванням 1% заробітку за кожен рік
роботи понад мінімальний стаж 15 років
та зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату їй пенсії за
період в межах визначених законом
строку позовної давності, відповідно
до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон №796) із
збільшенням пенсії на 1 відсоток
заробітку за кожен рік роботи понад
встановлений стаж 15 років.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилалася на те, що отримує пенсію за
віком, призначену відповідно дост.12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та ст.55 Закону №796,
оскільки віднесена до 3-ої категорії
постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.
Вважає, що вона має право на
перерахунок пенсії відповідно до ч.2
ст.56 Закону №796, проте відповідач
протиправно відмовив їй в такому
перерахунку.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 27
листопада 2013 року прийнятою в порядку
скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
відповідача щодо відмови в проведенні
перерахунку пенсії з її збільшенням на
1 відсоток заробітку за кожен рік
роботи понад мінімальний стаж 15 років
відповідно до положень ч.2 ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та зобов'язано відповідача починаючи з
24 квітня 2013 року провести перерахунок
та виплату пенсії позивачу відповідно
до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із збільшенням пенсії на 1
відсоток заробітку за кожний рік
роботи понад стаж 15 років, але не вище 75
відсотків заробітку. Постанову
звернено до негайного виконання у
межах суми стягнення за один місяць. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
суду та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю. Вважає, що судом не
враховано, що оскільки пенсія позивачу
призначена 01.09.1999 року відповідно до
п.п. 8, 11 Положення про колгоспні пенсії
та 01.01.2004р. перерахована згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №1058) із зниженням пенсійного
віку передбаченого Законом №796, а тому
з врахуванням вимог ст.28 Закону №1058
проводився перерахунок пенсії
позивачу на 1% за кожен рік роботи понад
встановлений страховий стаж. На час
звернення до суду позивач отримувала
пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Вважає, що спірні правовідносини не
можуть бути врегульовані
одночасноЗаконом №1058 та Закону №796,
оскільки будь-який перерахунок пенсії,
доплата до неї можливі лише в межах
застосування Закону, згідно якого
призначалась пенсія.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
хоч позивач і отримує пенсію
відповідно до Закону №1058, проте він має
право вибору у одержанні пенсії
відповідності до вимог Закону №796, а
отже і право вибору підвищення до
пенсії понад встановлений мінімальний
стаж роботи, яке регулюється
положеннями ч.2 ст.56 Закону №796 та ч.1
ст.28 Закону №1058.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції колегія суду апеляційної
інстанції не погоджується.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач отримує пенсію за віком
починаючи з 08 лютого 1986 року
відповідно до п.п. 8, 11 Положення про
колгоспні пенсії та 01.01.2004р.
перераховану згідно Закону №1058 із
зменшенням пенсійного віку згідно ст.55
Закону №796. На час звернення до суду
позивач отримувала пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно до ст.28 Закону №1058 за кожен
повний рік страхового стажу понад 25
років чоловікам і 20 років жінкам,
пенсія за віком збільшується на 1%
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до ст.27 цього Закону, але не більше ніж 1%
мінімального розміру пенсії за віком,
зазначеного в абзаці першому цієї
частини.

Доплата за понад встановлений
мінімальний стаж роботи позивачу
здійснюється відповідно до ст.28 Закону
№1058.

Судом встановлено, що позивач
зверталася з заявою до відповідача з
приводу перерахунку їй пенсії згідно
ч.2 ст.56 Закону №796, проте не ставила
перед Управлінням питання про
отримання пенсії відповідно до Закону
№796.

Відповідно до п.13 Прикінцевих положень
Закону №1058, у разі, якщо особа має право
на отримання пенсії відповідно до
Закону №796 та цього Закону,
призначається одна пенсія за її
вибором.

Оскільки позивач отримує пенсію
відповідно до Закону №1058, то і її
збільшення повинно проводитись
відповідно до цього ж Закону.

Згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4 за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на 1 відсоток
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 відсотків заробітку.

Слід зауважити, що дана норма
розповсюджується на призначені пенсії
на підставі Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та не може бути
застосована для перерахунку пенсії для
осіб, які одержують пенсію відповідно
до Закону №1058.

Враховуючи ту обставину, що позивачу
нараховується і виплачується пенсія
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», колегія суддів вважає, що
вимоги позивача щодо перерахунку та
виплати пенсії за стажем згідно ч.2 ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є безпідставні.

Суд зауважує, що позивач має право
звернутись до Управління з заявою про
одержання пенсії відповідно до Закону
№796 та відповідно до вимог ч.2 ст.56 цього
Закону скористатись правом на
збільшення пенсії на 1 % понад заробітку
за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 відсотків заробітку.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задовольнити.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 27
листопада 2013 року у справі №162/2019/13-а
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький