Справа № 809/4083/14
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.
Справа № 809/4083/14

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного
адміністративного суду Скільський І.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Долинської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до відділу
Державної виконавчої служби
Болехівського міського управління
юстиції про визнання неправомірними
дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2014 року Долинська об`єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до відділу
Державної виконавчої служби
Болехівського міського управління
юстиції (далі - відповідач) про визнання
дій неправомірними та скасування
постанови від 21.11.2014 року у виконавчому
провадженні №45526924.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
державним виконавцем безпідставно, в
порушення вимог статей 17, 19, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
відмовлено у прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа від 05.08.2010
року за №2а-1010/09/0970, виданого
Івано-Франківським окружним
адміністративним судом. Позивач вважає
дії державного виконавця
неправомірними, а постанову від 21.11.2014
року ВП №45526924 про відмову у відкритті
виконавчого провадження такою, що
підлягає скасуванню, оскільки остання,
не містить передбачених законом
обставин, які виключають можливість
здійснення виконавчого провадження. У
зв'язку із вказаним просить суд визнати
дій старшого державного виконавця
неправомірними по не виконанню
виконавчого листа та скасувати
постанову відповідача від 21.11.2014 року
ВП №45526924.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, на адресу суду
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав.
Просив позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, проте подав суду
заяву про розгляд справи без його
участі. Проти позову заперечив з
підстав наведених в письмовому
запереченні, що міститься в матеріалах
справи (а.с. 18-19).

Згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Частиною шостою статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на вищенаведене суд вважає
можливим розглянути дану
адміністративну справу в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши і
оцінивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, судом встановлено
наступне.

Судом встановлено, що 05.08.2010 року
Івано-Франківським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист №2а-1010/09/0970 про
стягнення з малого приватного
підприємства «Нептун» в дохід
Державного бюджету штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 25897,85 грн. (а.с. 5-6).

З метою виконання даного виконавчого
листа 19.11.2014 року заступник
начальника-начальник Болехівського
відділення Долинської об`єднаної
державної податкової інспекції
звернувся у відділ ДВС Болехівського
міського управління юстиції із заявою
про примусове виконання рішення суду.

21.11.2014 року старшим державним
виконавцем відділу ДВС Болехівського
міського управління юстиції винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) по виконавчому провадженні
№45526924 з примусового виконання
виконавчого листа №2а-1010/09/0970 (а.с. 6-7).

Супровідним листом від 21.11.2014 року
відділом ДВС Болехівського міського
управління юстиції дану постанову
направлено до Долинської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області, яка
отримана 27.11.2014 року, що
підтверджується відтиском штампу на
супровідному листі (а.с.7).

Вважаючи дії старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Болехівського
міського управління юстиції
Пилипишина О.З., щодо відмови у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-1010/09/0970 від 05.08.2010
року, виданого Івано-Франківським
окружним адміністративним судом,
неправомірними, а постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) (ВП
№ 45526924) від 21.11.2014 року такою, що
винесена з порушенням вимог чинного
законодавства, позивач звернулася до
суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з
наступного регулювання спірних
правовідносин.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст.2 зазначеного Закону
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (ч.2 ст.2 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно із п.2 ч.2 ст.11 Закону державний
виконавець, зокрема, здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом (ч.1
ст.17 Закону).

В п.1 ч.2 ст.17 Закону передбачено, що
такими документами є: виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Згідно із ч.1 ст.25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ч.2 зазначеної статті
Закону).

При цьому, підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження
визначені п.п.1-9 ч.1 ст.26 Закону.

Як вбачається із матеріалів
адміністративної справи, відмовляючи у
відкритті виконавчого провадження,
державний виконавець послався на п.8 ч.1
ст.26 Закону, що передбачає наявність
інших передбачених законом обставин,
які виключають здійснення виконавчого
провадження, та на ст.ст.95-99 Податкового
кодексу України, главу 12 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затверджену
Постановою Правління Національного
Банку України №22 від 21.01.2004 року, що
визначають механізм виконання судових
рішень про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу.

Стосовно посилання відповідача на те,
що згідно із п.95.3 ст.95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що Податковим кодексом України
встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють їх примусове виконання, є
контролюючі органи в розумінні
Податкового кодексу України, до яких
належить і позивач.

Проте вказані положення Податкового
кодексу України, а також зміст
Інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України
№1484/12/13-13 не виключають можливості
здійснення виконавчого провадження на
підставі виконавчого листа суду,
виданого відповідно до процесуального
законодавства України, в тому числі
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Так, відповідно до ч.2 ст.14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

В ч.4 ст.257 КАС України зазначено, що
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

За кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист (ч.1 ст.258 КАС України).

Вказана норма є імперативною, а відтак,
отримавши виконавчий лист, ставлячи
під сумнів законність видачі судом
виконавчого листа у справі № 2а-1010/09/0970,
державний виконавець необґрунтовано
відмовив позивачу у відкритті
виконавчого провадження, протиправно
трактуючи норми законодавства України
на власний розсуд.

Поряд з цим виконавчий лист не був
визнаний судом, який його видав, таким,
що не підлягає виконанню в порядку ст.259
КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Болехівського
міського управління юстиції Пилипишин
О.З., в порушення вимог Закону України
«Про виконавче провадження»
безпідставно відмовлено у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-1010/09/0970 від 05.08.2010 року,
виданого Івано-Франківським окружним
адміністративним судом про стягнення
малого приватного підприємства
«Нептун» в дохід Державного бюджету
25897,85 грн., податкового боргу з підстав,
визначених пунктом 8 частини 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження». Як наслідок, постанова
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
21.11.2014 року підлягає скасуванню, а
позовні вимоги - до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Болехівського
міського управління юстиції
Івано-Франківської області Пилипишина
О.З. щодо примусового виконання
виконавчого листа №2а-1010/09/0970, виданого
05.08.2010 року про стягнення з малого
приватного підприємства «Нептун» в
дохід державного бюджету податкового
боргу в сумі 25897,85 грн., неправомірними.

Визнати протиправною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Болехівського
міського управління юстиції
Івано-Франківської області Пилипишина
О.З., від 21.11.2014 року (ВП №45526924) про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-1010/09/0970, виданого 05.08.2010 року
про стягнення з малого приватного
підприємства «Нептун» в дохід
державного бюджету податкового боргу в
сумі 25897,85 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/
Скільський І.І.