Справа № 813/7016/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/7016/14
о 12 год., 21 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд,
головуючий суддя Гавдик З.В., секретар
судового засідання Саковець Б.П.,
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ренам ЛТД»,
представник - Коваль Н.Г.,до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області,
представник - Каранець Р.В.про визнання
протиправного і скасування
податкового повідомлення - рішення
Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ренам ЛТД»
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом із
вищевказаним адміністративним
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
формування позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість на
підставі виписаних ТОВ «Зеленецьке»
податкових накладних є правомірним та
повністю відповідає вимогам чинного
законодавства. Відповідно висновки
відповідача про порушення позивачем
вимог податкового законодавства є
необґрунтовані, а винесене на їх
повідомлення-рішення є неправомірним
та підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надав суду додаткові пояснення та
письмові докази, просив суд позов
задоволити повністю.
Позиція відповідача викладена у
запереченні на позовну заяву, у якому
відповідач просив у задоволенні позову
відмовити повністю з підстав, що
перевіркою позивача правомірно
встановлено порушення податкового
законодавства. Докази надані позивачем
не підтверджують реальність
здійснення господарських операцій та
не відповідають вимогам чинного
законодавства України.
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечення підтримав, надав
додаткові пояснення та докази, просив
суд в задоволені позову відмовити
Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши наявні у справі
докази, давши їм оцінку, суд встановив:
23.07.2014 року відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань правомірності формування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість та
їх подальший вплив на правильність
формування доходів та витрат по
взаєморозрахунках з ТОВ «Зеленецьке»
за січень 2014 року. За результатами
проведеної перевірки складено акт №
349/33/13-07-22-08-09/22331281.
Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем:
- п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3., п. 198.6. ст.198 ПК
України, внаслідок чого занижено
податок на додану вартість, який
підлягає сплаті до бюджету за період,
що перевірявся, по безтоварних
операціях з ТОВ «Зеленецьке» на
загальну суму 105000,00 грн. в т.ч. за січень
2014 року в сумі 105000,00 грн.
07.08.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
ст. 54, п. 123.1 ст. 123 ПК України на підставі
акта перевірки № 349/33/13-07-22-08-09/22331281 від
23.07.2014 року встановлено порушення п.
198.1., п. 198.2., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 ПК
України, у зв'язку з чим позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
всього 131250,00 грн. в тому числі за
основним платежем 105000,00 грн., за
Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999
року із змінами і доповненнями,
Податковим кодексом України, Кодексом
адміністративного судочинства
Згідно ст. 67 Конституції України, кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.
Згідно п. 198.1. ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Згідно п. 198.2. ст. 198 цього ж Кодексу,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Згідно п. 198.3. ст. 198 цього ж Кодексу,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього ж Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Згідно п. 198.6. ст. 198 цього ж Кодексу, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11. статті 201
У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.
У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.
Згідно ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
Первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно ч. 2 ст. 3 цього ж Закону,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності,
що використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
Згідно ч. 1 ст. 9 цього ж Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Стаття 161 КАС України встановлює, що суд
крім іншого повинен перевірити кожну
обставину, що входить до підстав позову
або підстав заперечення, і з'ясувати,
якими саме доказами кожна з них
підтверджується або спростовується, чи
є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.
Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.
Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього ж Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Кожна особа, яка
звернулася за судовим захистом,
розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд.
Позивачем на підтвердження
обґрунтування позовних вимог надано
суду копії наступних доказів:
- договору поставки за № 7/2014 від 10.01.2014
року, згідно якого позивач купляє сою у
ТОВ «Зеленецьке» у кількості 150 тонн, за
ціною 4200,00 грн. (в тому числі ПДВ) 1 тонни
товару, яка включає в себе вартість
погрузки на транспортний засіб
(вантажний автомобіль) покупця, тобто
позивача. Згідно цього ж договору,
якість товару повинна відповідати
сертифікатам. Приймання товару
здійснюється відповідно до вимог
інструкцій П-6, П-7. Позивач
зобов'язувався надавати продавцю
належним чином оформлену довіреність
та отримання товару;
- додатку № 1 без дати складання та
підписання, в якому зазначено взірець
підпису особи, що має право на
отримання матеріальних цінностей;
- видаткових накладних, без зазначення
місця складання та без зазначення
прізвищ і ініціалів осіб, що їх
- податкових накладних;
- договору перевезення вантажу від
01.11.2013 року та квитанції до
прибуткового касового ордеру від 24.01.2014
- товарно-транспортних накладних;
- договору зберігання зерна за № 24 від
- актів приймання на відповідальне
зберігання до договору № 24 зберігання
Будь яких інших належних та допустимих
доказів реальності здійснення
господарських операцій позивача, суду
Судом не враховуються обґрунтування
позовних вимог позивача, оскільки:
Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Такі первинні документи
повинні мати обов'язкові реквізити:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції, посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Щодо договору поставки, копія якого є у
справі, суд зазначає про те, що місце
його складання (підписання) не вказано,
сторони погодили відповідність товару
вимогам сертифікатів якості, однак
позивачем жодних сертифікатів якості
суду не надано, як і не надано
документів передбачених інструкціями
П-6, П-7, які б підтверджували факт
прийняття товару по якості та
кількості. У видаткових накладних
відсутні місце їх складання та
прізвища і ініціали осіб, які їх
підписали. В товарно-транспортних
накладних вказано, що перевезення
здійснював автомобіль ДАФ д.н. ВО5603АХ,
однак згідно АІС «Автомобіль» ДАІ МВС
України із вказаними номерними знаками
зареєстрований легковий автомобіль
Форд, що унеможливлює перевезення
близько 40 тонн за одне перевезення.
Крім цього, товарно-транспортні
накладні заповнені не у відповідності
до вимог п. 11 «Правила оформлення
документів на перевезення» Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14 жовтня 1997 року за N 363,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 20 лютого 1998 року за N 128/2568.
Крім цього, суд зазначає, що будь-який
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Досягнення згоди з істотних умов
договору жодним чином не обмежує волі
сторін в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
Безпредметні, на думку суду, договори з
недолугими зобов'язаннями сторін, які
мають удавані наслідки лише для самих
сторін таких договорів, жодним чином не
підтверджують реальність здійснення
господарських операцій, оскільки такі
підписуються сторонами з метою
одержання податкової вигоди та не
мають правових наслідків для платника
податків, і за своєю суттю не
узгоджуються із конституційним
принципом, відповідно до якого кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.
Факт декларування позивачем вказаних
правовідносин сторонами по справі не
заперечується, однак саме лише
декларування без здійснення
господарських операцій не може бути
підставою для зменшення податкових
зобов'язань та формування податкового
Судом не враховуються вищевказані
докази надані позивачем в
обґрунтування позовних вимог, оскільки
такі не містять всіх обов'язкових
реквізитів та в сукупності не
підтверджують реальність здійснення
позивачем господарських операцій.
Епізодичні первині документи, як
підтвердження здійснення позивачем
господарських операцій судом також не
враховуються, так як реальність
господарської операції має бути
підтверджена певними доказами
(документами) послідовність та порядок
складання яких визначено
законодавством. Лише за наявності всіх
необхідних для певної господарської
операції документів, алгоритм яких
визначений законом та погоджений
сторонами, судом може бути надана
оцінка їх належності, допустимості,
достовірності кожного доказу зокрема,
а також достатність і взаємний зв'язок
їх у сукупності щодо реальності
господарської операції.
Інші докази надані позивачем
(такі як: зберігання та подальший
продаж товару тощо) жодним чином не
підтверджують факти реальності
господарських операцій, по яких
податковим органом правомірно
встановлено порушення податкового
законодавства та такі не є в
причиновому зв'язку із вищевказаними
правовідносинами позивача.
Судом враховуються заперечення
відповідача про порушення позивачем
норм податкового законодавства
зазначеного у висновках акту перевірки
позивача та правомірності спірного
податково повідомлення-рішення, з
підстав що необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності. Витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Водночас за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.
Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.
Товарно-транспортна документація
- комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи; транспортна послуга -
перевезення вантажів та комплекс
допоміжних операцій, що пов'язані з
доставкою вантажів автомобільним
Вказані в товарно-транспортних
накладних номерні знаки не
відповідають вказаній марці
транспортного засобу, а саме:
- в наданих до перевірки ТТН
придбаний товар перевозився ТЗ марки DAF
з номерним знаком ВО 5603 АХ, хоча
відповідно до баз даних АІС
«Автомобіль» ДАІ МВС України за цим
номерним знаком зареєстрований інший
транспортний засіб - FORD TOURNEO CONNECT;
- в наданих до перевірки ТТН
придбаний товар перевозився причепом з
номерним знаком ВО 1039 АХ, хоча
відповідно до баз даних АІС
«Автомобіль» ДАІ МВС України за цим
номерним знаком зареєстрований інший
транспортний засіб -
фургон-малотонажний Mercedes Sprinter 308.
Враховуючи зазначене, надані до
перевірки ТОВ «Ренам Лтд.» копії ТТН не
підтверджують факт доставки
придбаного товару до місця зберігання
Безтоварність господарських
операцій також може підтверджуватись
наступними обставинами:
- неможливість реального
здійснення платником податків
зазначених операцій з урахуванням
часу, місця знаходження майна або
обсягу матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для виробництва
товарів, виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для даного виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку.
Наявність укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем не переконують в
обґрунтованості позовних вимог.
Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що позивачем зроблено не
Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162
КАС України, позовні вимоги позивача до
відповідача про визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень - рішень, задоволенню не
Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові
витрати по сплаті судового збору та
витрати на правову допомогу
покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -
1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ренам ЛТД» (, вул. Клепарівська, 39а, м. Львів) на
користь Державного бюджету України
2362,50 грн. судового збору.
Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному
обсязі 22.12.2014 року.

Суддя
Гавдик З.В.