Справа № 813/8245/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р.
Справа № 876/4124/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

третьої особи
ОСОБА_3,

представника третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року по справі № 813/8245/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Голови Миколаївської
районної державної адміністрації,
Миколаївської районної державної
адміністрації, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, Миколаївського
районного відділу головного
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України у Львівській області,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання
недійсними та скасування правових
актів індивідуальної дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, яким
після уточнення позовних вимог просив
визнати неправомірним та скасувати
розпорядження Голови Миколаївської
районної державної адміністрації №216
від 20.05.2008 року; визнати неправомірним
та скасувати акт Державної приймальної
комісії при Миколаївській районній
державній адміністрації від 07.05.2008 року
про здачу в експлуатацію закінченого
будівництва об'єкта пивного бару у селі
Дороговиж вул. Шевченка, 222
Миколаївського району Львівської
області; визнати неправомірним та
скасувати дозвіл Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю на
виконання будівельних робіт №22 від
07.05.2008 року; визнати неправомірними та
скасувати висновок за №21/201 від 07.03.2007
року та експертний висновок №27/279 від
03.04.2007 року Миколаївського районного
відділу надзвичайних ситуацій України
у Львівській області.

Після подання уточненої позовної заяви
від 18.02.2010 року та заяви про збільшення
позовних вимог, відповідачами у справі
стали Голова Миколаївської районної
державної адміністрації, Миколаївська
районна державна адміністрація,
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю
Львівської області та Миколаївський
районний відділ головного управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України у Львівській області.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано
розпорядження Голови Миколаївської
районної державної адміністрації №216
від 20.05.2008 року; визнано протиправним та
скасовано дозвіл Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю
Миколаївської районної державної
адміністрації на виконання
будівельних робіт №22 від 07.05.2008 року. В
решті позову відмовлено.

ОСОБА_3 постанову суду першої інстанції
оскаржив, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить її
скасувати в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нову, якою в
позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 27
Закону України «Про планування і
забудову територій» слідує, що дозвіл
на будівництво може надаватися у формі
рішення про погодження місця
розташування об'єкта. Відтак, рішення
Дроговизької сільської ради є дозволом
на будівництво. Тобто, вказаним
рішенням у такій формі дано дозвіл на
будівництво пивного бару у спосіб
реконструкції частини житлового
будинку за умови отримання у
встановленому порядку відповідних
погоджень уповноважених органів. З цих
підстав помилковим є висновок суду про
те, що сільська рада не надавала
дозволу на будівництво вказаного
об'єкта.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача надали пояснення
та заперечили проти доводів
апеляційної скарги, а третя особа, її
представник підтримали їх.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 17.11.2006 року
Дороговизька сільська рада
Миколаївського району Львівської
області рішенням за №48 дала дозвіл на
збір матеріалів попереднього
погодження на реконструкцію
підвальних приміщень з надбудовою
приміщень під пивний бар на власній
земельній ділянці площею 143 м кв. по
АДРЕСА_1.

Пунктом 3 цього ж рішення передбачено
представлення матеріалів попереднього
погодження на затвердження в
Дороговизьку сільську раду.

На підставі цього рішення розроблено
проект реконструкції підвальних
приміщень з надбудовою приміщень під
пивний бар по АДРЕСА_1.

В подальшому, на підставі згаданого
рішення органу місцевого
самоврядування Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю
Миколаївської районної державної
адміністрації, правонаступником якої є
Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю
Львівської області, було надано ОСОБА_5
дозвіл на виконання будівельних робіт
від 07.05.2007 року за №22.

Згаданий об'єкт будівництва був
прийнятий в експлуатацію актом
Державної приймальної комісії від
07.04.2008 року, який затверджений
розпорядженням голови Миколаївської
районної держаної адміністрації №216
від 20.05.2008 року.

У відповідності до положень ч.3 ст.29
Закону України «Про планування і
забудову територій» від 20 квітня 2000
року №1699-III, в редакції чинній на час
надання згаданого дозволу, дозвіл на
виконання будівельних робіт надається
на підставі, зокрема, проектної
документації, погодженої та
затвердженої в порядку, визначеному
законодавством.

Зі змісту положень ч.5 ст.24 згаданого
Закону та п.42 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, з
наступними змінами та доповненнями,
можна прийти до висновку, що дозволу на
виконання будівельних робіт повинен
передувати дозвіл на будівництво, який
підлягає затвердженню органом
місцевого самоврядування.

Як вбачається зі змісту рішення
Дороговизької сільської ради №48 від
17.11.2006 року, таким було надано дозвіл на
збір матеріалів попереднього
погодження на реконструкцію, які в
подальшому повинні були бути
затверджені згаданим органом
місцевого самоврядування.

Враховуючи те, що в основу дозволу на
виконання будівельних робіт від 07.05.2007
року №22 було покладено рішення, яким не
надавався дозвіл на будівництво, а лише
на збір матеріалів попереднього
погодження на реконструкцію, суд не
може вважати дозвіл на виконання
будівельних робіт таким, який наданий у
спосіб передбачений Конституцією та
законами України.

У відповідності до вимог абзацу 2
пункту 1 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 22
вересня 2004 року №1243, чинного на час
прийняття згаданого об'єкта в
експлуатацію, прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів полягає у підтвердженні
державними приймальними комісіями
готовності до експлуатації об'єктів
нового будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту
будівель і споруд як
житлово-громадського, так і
виробничого призначення, інженерних
мереж та споруд, транспортних
магістралей, окремих черг пускових
комплексів (далі - закінчені
будівництвом об'єкти), їх
інженерно-технічного оснащення
відповідно до затвердженої в
установленому порядку проектної
документації, нормативних вимог,
вихідних даних на проектування.

Як вже зазначалось вище рішенням
Дороговизької сільської ради №48 від
17.11.2006 року таким надано дозвіл на збір
матеріалів попереднього погодження на
реконструкцію, які в подальшому
повинні були бути затверджені згаданим
органом місцевого самоврядування.

Отже, державна приймальна комісія не
могла перевірити готовність об'єкта до
експлуатації відповідно до не
затвердженої в установленому порядку
проектної документації.

У відповідності до вимог абзацу 2
пункту 27 згаданого Порядку, акт
державної приймальної комісії
підлягає затвердженню у 15-денний строк
органом виконавчої влади чи органом
місцевого самоврядування, що утворив
цю комісію, та реєструється в інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю, яка видала дозвіл на
виконання будівельних робіт.

Оскільки державна приймальна комісія
не у відповідності до норм чинного
законодавства прийняла в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта по
АДРЕСА_1, суд не може вважати таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства спірне розпорядження
голови районної державної
адміністрації.

Що стосується акта Державної
приймальної комісії при Миколаївській
районній державній адміністрації від
07.05.2008 року, висновку за №21/201 від 07.03.2007
року та експертного висновку №27/279 від
03.04.2007 року Миколаївського районного
відділу надзвичайних ситуацій України
у Львівській області суд зазначає
наступне.

Як передбачено п.29 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, датою введення в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата затвердження акта державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію цього об'єкта органом
виконавчої влади чи органом місцевого
самоврядування, що утворив комісію.

З врахуванням наведеної норми, акт
Державної приймальної комісії без
подальшого його затвердження не є тим
актом індивідуальної дії, який порушує
права і свободи інших осіб.

Також, не можуть вважатись актами
індивідуальної дії, які порушують
права і свободи позивача і висновки
Миколаївського районного відділу
надзвичайних ситуацій України у
Львівській області.

З врахуванням положень ч.1 ст.2 КАС
України, суд позбавлений можливості
реалізувати завдання
адміністративного судочинства,
оскільки відсутній факт порушення прав
позивача згаданими актом та
висновками.

Посилання ОСОБА_3 на те, що позивачем
також порушено будівельні норми, судом
не можуть братись до уваги, оскільки не
є предметом судового дослідження.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги є
підставними та обґрунтованими в
частині оспорення дозволу на виконання
будівельних робіт та розпорядження
Голови Миколаївської районної
державної адміністрації, а тому в цій
частині підлягають до задоволення. В
іншій частині суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позову.

Що стосується твердження апелянта про
те, що в даному випадку не потрібно було
окремого рішення виконкому сільської
ради про надання дозволу на
будівництво, оскільки вона вже мала
дозвіл на збирання матеріалів, не може
братися уваги, оскільки збір
матеріалів це є перший етап, який
повинен зробити забудовник. Наступним
етапом є розгляд цих документів у
сільській раді і якщо вони
відповідають нормативним документам,
то остання дає згоду на будівництво. А
вже після цього забудовник надає
відповідні документи Інспекції
архітектурно-будівельного контролю,
яка видає дозвіл на виконання
будівельних робіт. Апелянт не дотримав
вимоги Закону на першому етапі, відтак
і наступні дії не можна вважати
законними. Крім того, в матеріалах
справи є постанова Інспекції
архітектурно-будівельного контролю
від 28.03.2007 року №21, якою апелянт
притягується до адміністративної
відповідальності за самочинне
будівництво. В постанові інспекції
зазначено, що він порушив норми ч. 3 ст. 96
Кодексу України про адміністративні
порушення. Тобто, і сама ж Інспекція на
початковому етапі вважала дії ОСОБА_3
такими, що порушують вимоги Закону.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року по справі № 813/8245/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич