Справа № 809/3612/14
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" грудня 2014 р.
Справа № 809/3612/14

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного
адміністративного суду Скільський І.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Богородчанському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 2417,21 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Богородчанському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу в розмірі 2417,21 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення вимог
Податкового кодексу України не в
повному обсязі сплачував єдиний
податок в розмірі 1138,37 грн., орендну
плату за землю в розмірі 768,84 грн., та
податок на доходи фізичних осіб в
розмірі 510 грн., в зв'язку з чим допустив
заборгованість перед бюджетом в
загальній сумі 2417,21 грн.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, на адресу суду
надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності уповноваженого
представника, згідно з яким Державна
податкова інспекція у
Богородчанському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
прибув, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час і місце
судового розгляду, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Враховуючи наявність у матеріалах
справи достатньої кількості доказів,
необхідних для вирішення справи по
суті, згідно положень ч.4 ст.122, ч.4 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
(далі-КАС) України суд визнав можливим
розглянути дану адміністративну
справу на підставі наявних у ній
доказів за відсутності сторін.

Оскільки немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, хоча і не
прибули всі належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду
особи, які беруть участь у справі, то
відповідно до ч.6 ст.128 КАС України суд
прийняв рішення про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи позивача, дослідивши та
оцінивши в їх сукупності подані докази,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, тому
останні підлягають до задоволення з
наступних мотивів.

Згідно поданого розрахунку суми
позовних вимог, складеного завідувачем
сектору погашення заборгованостей
Державної податкової інспекції у
Богородчанському районі на підставі
даних облікової картки платника
податків станом на 02.10.2014 року за
відповідачем обліковується не
погашена заборгованість по сплаті
єдиного податку з фізичних осіб в
розмірі 1138,37 грн. (з них 17,08 грн. - пеня),
орендної плати за землю в розмірі 768,84
грн. (з них 763,95 грн. земельного податку
та 4,89 грн. - пеня), податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 510 грн. (а.с.8).

Судом встановлено, що згідно даних
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець та взятий на облік у
Державній податковій інспекції у
Богородчанському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області.

Згідно із поданою відповідачем 17.01.2012
року заявою про право застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності, його з 01.01.2012 року
переведено на спрощену систему
оподаткування шляхом сплати єдиного
податку (а.с.15-16). Відповідно до обраного
виду діяльності (торгівля
фармацевтичними товарами в
спеціалізованих магазинах), переліку
фіксованих ставок єдиного податку для
фізичних осіб-підприємців платників
єдиного податку для здійснюваного
відповідачем виду діяльності,
встановлено максимальну ставку
єдиного податку у розмірі 20% до розміру
мінімальної заробітної плати - 243,60 грн.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пунктом 291.3 статті 291 Податкового
кодексу України встановлено, що
юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам
Податкового кодексу України, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному
Податковим кодексом України.

Відповідач, у відповідності до вимог
ст.ст.291-299 Податкового кодексу України
з березня 2012 року перейшов на спрощену
систему оподаткування та отримав
свідоцтво платника податку зі ставкою
єдиного податку 20%, група 2.

Приписами абзацу 2 пункту 291.4 статті 291
Податкового кодексу України,
встановлено, що до суб'єктів
господарювання другої групи, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
відносяться, зокрема, фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв:не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб;обсяг доходу не перевищує 1 000 000
гривень.

Пунктом 295.1 статті 295 ПК України,
встановлено, що платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Такі
платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року. У разі якщо сільська, селищна або
міська рада приймає рішення щодо зміни
раніше встановлених ставок єдиного
податку, єдиний податок сплачується за
такими ставками у порядку та строки,
визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3
статті 12 цього Кодексу.

За відповідачем обліковується не
погашена заборгованість по сплаті
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 510,00 грн., що виникла в
результаті донарахування податкового
зобов`язання згідно податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України (далі -
Кодекс) податковий борг - це сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

У відповідності до вимог статті 36
вказаного Кодексу, податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом або законами з
питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу
України, виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1. статті 15 Податкового
кодексу України визначено, що
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1.
статті 16 Податкового кодексу України
визначено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у
Богородчанському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області проведено
камеральну перевірку розрахунку про
суми виплаченого доходу та суми
утриманого податку з доходів фізичних
осіб (форма №1ДФ) за 1 квартал 2014 року з
питань дотримання вимог СПД ОСОБА_1, за
результатами якої складено акт №
465/17/НОМЕР_1 від 02.09.2014 року. Проведеною
перевіркою встановлено порушення
вимог пп. 49.18.2, п.49.18, ст.49, п.119.2, ст.119,
п.176.2, ст.176 Податкового кодексу України,
а саме СПД ОСОБА_1 несвоєчасно подано
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, і сум утриманого з
них податку за 1 квартал 2014 року (а.с.25).

На підставі вказаного акту позивачем
винесено податкове
повідомлення-рішення за № від
12.09.2014 року, згідно якого відповідачу
нараховано штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) за платежем податок на доходи
фізичних осіб в розмірі 510,00 грн. (а.с.24).
Вказане податкове
повідомлення-рішення отримане
відповідачем 16.09.2014 року, про що
свідчить відмітка про отримання.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

У відповідності до підпункту 56.17.5
пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу
України день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи,
грошове зобов'язання відповідача з
сплати штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) в розмірі 510,00 гривень,
визначене податковим
повідомленням-рішенням за № від
12.09.2014 року (а.с.24) відповідачем не
оскаржувалося, а тому у відповідності
до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56
Податкового кодексу України, є
узгодженим.

Судом встановлено, що у відповідності
до статті 269 Податкового кодексу
України та укладених договорів оренди
земельної ділянки відповідач, є
платником земельного податку до
місцевого бюджету Яблунської
сільської ради Богородчанського
району Івано-Франківської області, де
розташована земельна ділянка, що є
об'єктом оподаткування.

Відповідачем допущено утворення
податкового боргу в розмірі 768,84
гривень внаслідок несвоєчасної сплати
самостійно задекларованої суми
податкового зобов`язання за листопад
та грудень 2013 року згідно поданого
розрахунку земельного податку №
від 19.02.2013 року (а.с.17-20), січень, лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень та вересень 2014 року
згідно поданого розрахунку земельного
податку № від 20.02.2014 року (а.с.21-23).

Пеня в розмірі 4,89 гривень позивачем
визначена самостійно.

Відповідно пункту 269.1 статті 269
Податкового кодексу України
платниками земельного податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв); землекористувачі.

Згідно пункту 270.1 статті 270 цього
Кодексу об'єктами оподаткування є
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні; земельні
частки (паї), які перебувають у
власності.

Відповідно пункту 288.1. статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Згідно пункту 14.1.147 статті 14
Податкового кодексу України плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (підпункт 14.1.72).

Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (підпункт 14.1.72).

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки (пункт 288.2.). Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем
(пункт 288.4.). Розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди
(пункт 288.5.)

Згідно пункту 288.7 статті 288 цього ж
Кодексу податковий період, порядок
обчислення орендної плати, строк
сплати та порядок її зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено,
що базовим податковим (звітним)
періодом для плати за землю є
календарний рік. Базовий податковий
(звітний) рік починається 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року (для
новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Відповідно пункту 286.1. статті 286
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і до 1 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

У відповідності до пункту 287.3 статті 287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Судом встановлено, що позивачем на
підставі ст.59.1 Податкового кодексу
України, відповідачу надіслано
податкову вимогу форми «Ф» № 427-25 від
29.07.2014 року на суму 628,77 грн., яка ним
отримана, що підтверджується підписом
відповідача на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення (а.с.14).

Згідно з пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Враховуючи, що на момент розгляду
справи, відповідачем не надано
підтвердження сплати заборгованості в
розмірі 2417,21 грн., внаслідок чого
виникла заборгованість по його сплаті,
суд дійшов висновку, що сума
зазначеного боргу підлягає стягненню в
судовому порядку.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги
є обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) в дохід бюджету податковий
борг в сумі 2417 (дві тисячі чотириста
сімнадцять гривень) 21 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/
Скільський І.І.