Справа № 804/15860/13-а
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 рокусправа № 804/15860/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
грудня 2013 року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ФОП ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області про
скасування рішень № 0665 та № 0666 від
05.11.2013 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
грудня 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального права та ухвалити
нове рішення по справі, яким відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області складені
акти № 344 та № 343 від 05.11.2013 року, в яких
відповідачем було встановлено
неподання комплекту документів
первинної звітності до системи
персоніфікованого обліку відомостей
про застрахованих осіб за 2008 та 2009 роки.

На підставі вищевказаних актів
відповідачем були прийняті рішення на
підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»: № 0665 та № 0666 від
05.11.2013 року про застосування фінансових
санкцій до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 за неподання комплекту
документів первинної звітності до
системи персоніфікованого обліку
відомостей про застрахованих осіб за
2008 та 2009 роки.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення пенсійного органу
не відповідають вимогам чинного
законодавства, є протиправними та
підлягають скасуванню, оскільки пункт 5
частини 9 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-ІV)
втратив чинність з 01 січня 2011 року
згідно із Законом Закон України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі Закон №
2464-VI), не діяв на дату прийняття
відповідачем оскаржуваних рішень.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим
такий висновок суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-ІV в редакції, яка діяла до 1
січня 2011 року, було передбачено
застосування виконавчими органами ПФУ
до страховиків за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ фінансових санкцій, а саме
накладення штрафу у встановленому
розмірі.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року
Законом № 2464-VІ наведена вище норма
матеріального права із Закону № 1058-ІV
була виключена.

Відповідно до з абзацу 5 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 2464-VI, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання,
зокрема, Закону № 1058-ІV та абзаців
п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI.

Таким чином, нарахування після 1 січня
2011 року управлінням ПФУ на підставі
пункту 5 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-ІV позивачу штрафних
санкцій за несвоєчасне подання
звітності, граничний строк подання
якої настав до цієї дати, є
протиправним.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до висновку, що при розгляді
справи судом першої інстанції, повно,
всебічно та в межах заявлених вимог,
з'ясовано обставини справи, надано
належну оцінку наявним у справі
доказам, правильно вирішено питання
щодо правовідносин, зумовлених
встановленими фактами, та вирішено
справу, а тому апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 22 грудня 2014
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов