Справа № 2а-754/298/13- (754/8433/13-а)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/8136/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому
засіданні), Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,секретаря Горбатюка В.С.,

за участю позивача і його представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
призначення пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 21 листопада 2013 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року,

встановив:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
та після уточнення позовних вимог
остаточно просив: визнати дії
відповідача протиправними; зобов'язати
призначити йому пенсію за віком з
квітня 2012 року згідно зі статтею 57
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи";
зобов'язати призначити додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 15% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, з
квітня 2012 року згідно зі статтею 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позов обґрунтував тим, що як
ліквідатору наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС йому мала бути
призначена з дня звернення з
відповідною заявою (квітень 2012 року)
державна пенсія зі зменшенням
пенсійного віку на 10 років та додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Проте відповідач призначив йому пенсію
лише в лютому 2013 року, без урахування
пільг по обчисленню середньомісячного
заробітку, передбачених статтею 57
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
і всупереч зазначеній нормі Закону
застосував показники середньої
заробітної плати працівників України.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2013 року
позов задоволено частково: визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва;
зобов'язано відповідача здійснити
призначення державної пенсії ОСОБА_4
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з квітня 2012
року - з моменту звернення ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва із заявою
про призначення пенсії. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року скасовано постанову суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами обох
інстанцій норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та постанову суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні окремих позовних вимог з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Справа розглядається за відсутності
представника відповідача, який був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача і його
представника, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, віднесеним до категорії 2.

28.03.2012 р. позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва із заявою
про призначення йому пенсії за віком як
ліквідатору ЧАЕС.

Листом від 30.03.2012 р. відповідач
повідомив ОСОБА_4 про відмову в
призначенні йому пенсії з огляду на
недостатній стаж роботи та надання
довідок про заробітну плату, виданих
ВАТ "Київенергобуд", яке не є
правонаступником управління
будівництва Чорнобильської АЕС
будівельно-монтажного тресту
"Київенергобуд".

Після оскарження позивачем вказаної
відмови до органів Пенсійного фонду
вищого рівня з 22.02.2013 р. йому призначено
пенсію за віком в сумі 894,00 грн згідно із
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зі зниженням пенсійного
віку відповідно до статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за роботу в
зоні відчуження з 1 по 15 вересня 1986 року.
Заробітна плата для обчислення пенсії
врахована за період з 03.03.1986 р. по 01.07.1988
р., з 01.11.1988 р. по 21.08.1989 р., з 01.06.1990 р. по
29.02.1992 р., з 01.04.2001 р. по 07.12.2004 р. При цьому
період роботи з 01.08.1990 р. по 29.02.1992 р.
враховано нульовим значенням у зв'язку
з відсутністю за даний період довідки
про заробітну плату.

Разом з тим, в листі Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві від 24.05.2013 р. йдеться про
те, що пенсія розрахована із заробітної
плати за період роботи з 01.07.1989 р. по
27.08.1995 р.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Особам, віднесеним до категорії 2,
пенсія призначається відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням пільг зі
зменшення пенсійного віку, зокрема на 10
років учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, які
працювали у зоні відчуження не менше 5
календарних днів з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року (стаття 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Статтею 57 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка передбачає пільги по
обчисленню середньомісячного
заробітку, встановлено, що обчислення
середньомісячного заробітку
провадиться відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування". При
цьому в разі обчислення пенсії
відповідно до частини другої статті 27
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за бажанням того, хто
звернувся за пенсією, середньомісячний
фактичний заробіток для обчислення
пенсії може визначатися за час роботи
на територіях радіоактивного
забруднення.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається особам,
віднесеним до категорії 2, у розмірі,
встановленому статтею 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що відповідач неправомірно
призначив ОСОБА_4 пенсію за віком з
22.02.2013 р., зважаючи на те, що управління
Пенсійного фонду визнало право
позивача на призначення пенсії зі
зниженням пенсійного віку на 10 років.

Водночас висновок суду про обов'язок
відповідача призначити позивачу
пенсію з моменту звернення, а саме - з
квітня 2012 року є суперечливим, оскільки
позивач звернувся з відповідною заявою
28.03.2013 р.

В обґрунтування рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, які
стосуються призначення пенсії зі
зменшенням пенсійного віку,
апеляційний суд не навів жодних
мотивів.

Судами залишено поза увагою та не
розглянуто позовну вимогу в частині
зобов'язання відповідача обчислити
середньомісячний заробіток при
призначенні пенсії згідно зі статтею 57
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У зв'язку з цим необхідно перевірити, чи
звертався ОСОБА_4 з таким питанням до
органу Пенсійного фонду і як воно
вирішено.

Відмовляючи в задоволенні позовної
вимоги про призначення додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
суди виходили з того, що така пенсія в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р.
№ 1210, виплачується позивачу в складі
основного розміру пенсії. Однак суди не
звернули уваги на вимогу позивача
призначити додаткову пенсію з квітня
2012 року, тобто після виникнення права
на державну (основну) пенсію.

Неправильне застосування норм
матеріального права і неповне
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, згідно із статтею 227
КАС України є підставою для скасування
судових рішень і направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Скасувати постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 21 листопада
2013 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2014 року, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.