Справа № 346/3303/13-а
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 р.
Справа № 876/12092/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Хобор Р. Б.

з участю: секретаря судового засідання
Сідельник Г. М.

позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано - Франківської області від 05
вересня 2013 року по справі №346/3303/13 - а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано - Франківської області про
зобов'язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Коломийського
міськрайонного суду Івано -
Франківської області з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано - Франківської області і просив:
визнати незаконною відмову
відповідача у перерахунку йому разової
компенсації за втрату здоров'я
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача провести йому
перерахунок та виплату одноразової
компенсації за втрату здоров'я, як
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС I категорії, інваліда II групи,
відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру 45
мінімальних заробітних плат,
встановленого на 01 липня 2012 року.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду Івано -
Франківської області від 05 вересня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Коломийської районної державної
адміністрації Івано - Франківської
області про зобов'язання вчинити дії
відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав до
Львівського апеляційного
адміністративного суду на вказану
постанову суду першої інстанції
апеляційну скаргу, в якій з посиланням
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Також, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на те,
що редакцію ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не було
змінено і дана редакція є діючою. Судом
при вирішенні справи порушено принцип
верховенства права, не враховано вимог
Конституції України щодо
пріоритетності законодавчих актів над
підзаконними нормативно - правовими
актами.

В судовому засіданні позивач підтримав
обставини, викладені на обґрунтування
доводів апеляційної скарги і вважає, що
постанова суду першої інстанції із
зазначених підстав підлягає
скасуванню, у зв'язку з чим позовні
вимоги слід задовольнити.

Відповідач в судове засідання
представника не направив, хоча
належним чином та у встановленому
законом порядку був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання у
справі.

Також, від відповідача відсутнє
клопотання про розгляд справи за
участі його представника.

Оскільки апеляційним судом не
визнавалася обов'язковою участь в
апеляційному розгляді справи
представника відповідача,
вищевикладені обставини у
відповідності до ст. 196 ч. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
не перешкоджають розгляду справи в
судовому засіданні за відсутності
представника відповідача.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
доводи позивача, перевіривши і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
справи та застосування судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив із тих
обставин, що Управління праці та
соціального захисту населення
Коломийської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області виплатило позивачу одноразову
матеріальну допомогу як ліквідатору
аварії на Чорнобильській АЕС в тому
розмірі, який був передбачений законом
на час її проведення, повноважень
відносно збільшення розміру
матеріальної допомоги у відповідача
немає, оскільки це є виключною
компетенцією Кабінету Міністрів
України.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач з 24
грудня 2003 року перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано - Франківської області як
учасник ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС II категорії, з 28 серпня 2012 року - як
особа, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи I категорії
другої групи інвалідності.

ОСОБА_1 звернувся з заявою до
Управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано - Франківської області про
виплату йому одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії

на Чорнобильській АЕС в розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

17 травня 2013 року відповідач надав
відповідь, в якій відмовив у виплаті
одноразової компенсації, посилаючись
на те, що дані кошти згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» нараховані
у вересні 2012 року в розмірі 284 гривні 40
коп. та виплачені платіжним дорученням
№18 від 06 лютого 2013 року.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду звертає увагу
на таке.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою,
виплачується в таких розмірах:
інвалідам II групи - 45 мінімальних
заробітних плат;

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2012
рік» встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

За змістом п. 3 статті 116 Конституції
України, Кабінет Міністрів України
забезпечує проведення політики у сфері
соціального захисту.

Згідно з бюджетними призначеннями
Кабінет Міністрів України встановлює
розмір окремих видів компенсацій і
допомог, зокрема у розмірах визначених
постановами Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи,
одноразова компенсація позивачу як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС призначена
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року за №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 284 гривні 40 коп..

Згідно рішення Конституційного Суду
від 25 січня 2012 року №3 - рп/2012 у справі за
конституційним поданням правління
Пенсійного фонду України, щодо
офіційного тлумачення положень статті
1, частин першої, другої, третьої статті
95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України, пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України, пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України,
однією з ознак України, як соціальної
держави, є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому, рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги, -
принципам пропорційності і
справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, є остаточними та не
можуть бути оскаржені.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
правомірність нарахування та виплати
Управлінням праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано - Франківської області позивачу
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС за 2012 рік в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, підстави для
задоволення позовних вимог відсутні, а
тому колегія суддів апеляційного суду
вважає висновок суду першої інстанції
щодо вимог позивача правильним.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Тому, підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Коломийського
міськрайонного суду Івано -
Франківської області від 05 вересня 2013
року по справі №346/3303/13 - а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано - Франківської області про
зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

Р. Б. Хобор

Ухвалу в повному обсязі
складено 23 грудня 2014 року.