Справа № 804/12682/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р. Справа № 804/12682/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засідання за участю
представників сторін: від позивача: від
відповідача:Щербак А.Ю. Майко А.В.
Задорожна А.Ю. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Поліхім-Дніпро» до
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування рішень від 23.06.2014р., від
07.07.2014р., від 09.07.2014р., від 15.07.2014р., від
14.07.2014р., від 17.07.2014р., від 24.07.2014р. та
карток відмови, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Поліхім-Дніпро»
звернулося з позовом до
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
та просить:

- визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів Дніпропетровської
митниці Міністерства доходів і зборів
України від 23.06.2014р. №110010000/2014/600084/1, від
07.07.2014р. №110010000/2014/600114/1, від 09.07.2014р.
№110010000/2014/600122/1, від 15.07.2014р.
№110010000/2014/600139/1, від 14.07.2014р.
№110010000/2014/600138/1, від 17.07.2014р.
№110010000/2014/600143/1 та від 24.07.2014р.
№11001000/2014/600147/1;

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
вартості декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
№110010000/2014/00028, №110010000/2014/00056,
№110010000/2014/00051, №11001/2014/00065, №110010000/2014/00066,
№110010000/2014/00068, №110010000/2014/00069.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що між позивачем та
ВАТ «Стерлітамакський нафтохімічний
завод» був укладений
зовнішньоекономічний контракт №24-12-050
від 26.09.2012р. за яким було поставлено
продукцію (товар) - «фракція
ізопентанова», кількістю 1200 тон за
ціною 805,00 доларів США за тону на
загальну суму 966000,00 дол. США. Умови
поставки - DAP - Соловей,
вантажовідправник - ВАТ
«Синтез-Каучук» Стерлиматак,
ст.Косяковка КБШ ЖД, Росія. З метою
здійснення митного оформлення частини
зазначеної партії товару позивачем
були подані до митного оформлення ВМД
у період з 23.06.2014р. по 24.07.2014р. із
визначенням митної вартості за ціною
договору - 805 дол. США за тону з наданням
всіх необхідних документів, визначених
ст. 53 Митного кодексу України. Проте,
електронним повідомленням митниця
витребувала у позивача додаткові
документи, які надані не були у зв'язку
з чим митницею були винесені картки
відмови в прийнятті митної вартості
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
винесені рішення про коригування
митної вартості товарів за якими була
скоригована вартість товарів за
ідентичними товарами за раніше
оформленою ВМД №110010000/14/020660 від 16.05.2014р.
на рівні 900 доларів США за тону. Позивач
вважає вказані рішення митниці
необґрунтованими, незаконними та
такими, що прийняті без належних
підстав, не відповідають вимогам ст.55
Митного кодексу України, оскільки не
містять обґрунтованих причин через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано. Також позивач вказує
на те, що всупереч ст.ст. 57,58 Митного
кодексу України митним органом при
визначенні митної вартості, заявленої
позивачем, та визначенні митної
вартості за іншим відмінним від
першого, методом, необґрунтовано із
посиланням на документи, подані
декларантом, причини неможливості
застосування першого методу
визначення митної вартості. Крім того,
при витребуванні переліку документів
не зазначено обставин, які ці документи
повинні підтвердити. Викладене, на
думку позивача, свідчить про
протиправність рішень щодо
застосування іншого, ніж основний
метод визначення митної вартості
товарів.

Представник позивача у судовому
засіданні вищевикладені позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував, в
усних поясненнях та письмових
запереченнях на позов просив у
задоволенні даного позову відмовити у
повному обсязі посилаючись на те, що за
результатами проведеного контролю із
застосуванням системи управління
ризиками Автоматизованою системою
аналізу та управління ризиками було
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів. Так, в
результаті такого контролю,
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності та не
містять всіх необхідних відомостей, а
саме: вартість задекларованих партій
відрізняється від суми передплати за
п.6.2 контракту; у рахунку-проформі від
15.05.2014р. та наданих інвойсах відсутні
відомості про додаток від 15.05.2014р. №10 до
контракту відповідно до якого
здійснювалось постачання товару;
згідно п.4.1 контракту постачання товару
на митну територію України здійснено
було не однією, а декількома
відвантажувальними партіями. Також
представник відповідача зазначає, що
надані платіжні документи
підтверджують здійснення оплати за
контрактом та проформою, якими
передбачено постачання значно більшої
кількості товару, а тому будь-які
підтвердження здійснення оплати за
кожною конкретною поставкою - відсутні.
Вищевказані суттєві розбіжності не
дають можливості ідентифікувати товар,
а наявність в товаросупровідних
документах розбіжностей не дає
можливості достовірно обрахувати
митну вартість заявленого до митного
оформлення товару. У зв'язку з тим, що
позивачем не було надано витребуваних
додатково митницею документів,
посадовою особою митниці було
правомірно прийняті картки відмови у
прийнятті митної вартості декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та рішення
про коригування митної вартості
товарів відповідно до норм чинного
законодавства із застосуванням
другорядного методу 2 (а) відповідно до
ст.59 Митного кодексу України з
урахуванням наявної у митного органу
інформації про вартість ідентичних
товарів за раніше визнаною митницею
митній вартості за МД №110010000/14/020660 від
16.05.2014р. на рівні 0,9 доларів США/кг.

У ході судового розгляду справи, судом
встановлені наступні обставини у
справі.

26.09.2012р. між ТОВ «Поліхім-Дніпро»
(покупцем) та ВАТ «Стерлітамакський
нафтохімічний завод» (Продавцем) було
укладено зовнішньоекономічний
контракт №24-12-050 за умовами якого
продавець зобов'язувався передати у
власність покупця, а покупець
зобов'язувався приймати та оплачувати
на обумовлених умовах товар -
«абсорбент освітлений
стабілізований».

Додатковою угодою від 16.12.2013р. № 2 до
вищевказаного контракту було
визначено, що передачу продавцем у
власність покупця товару - «абсорбент
освітлений стабілізований»; «фракція
ізопентанова».

Згідно з п.4.1 контракту ціна товару за
об'єм кожної відвантажувальної партії
обумовлюються у відповідних додатках
до даного Контракту. Додатки
складаються на кожну відвантажувальну
партію товару та є невід'ємною частиною
даного Контакту.

15.05.2014р. між вищезгаданими сторонами
контракту було підписано додаток № 10
відповідно до якого продавець
поставляє покупцю на умовах контракту
продукцію - «фракція ізопентанова»,
кількістю 1200 тон (+/-10%), за ціною 805,00
доларів США за тону на загальну суму
966000,00 доларів США, умови поставки - DAP -
Соловей, вантажовідправник - ВАТ
«Синтез-Каучук» Стерлиматак,
ст.Косяковка КБШ ЖД, Росія.

З метою здійснення митного оформлення
частини зазначеної партії товару
позивачем було подано до митного
оформлення Дніпропетровської митниці
ВМД від 23.06.2014р. №110010000/2014/003405, від
07.07.2014р. №11001/0000/2014/003842, від 09.07.2014р.
№110010000/2014/003905, від 14.07.2014р. №110010000/2014/004050
і №110010000/2014/004047, від 17.07.2014р.
№110010000/2014/004124 та від 24.07.2014р. №110010000/004279
із визначенням митної вартості за
ціною договору, а саме: 805 доларів США
за тону.

Разом з ВМД позивачем були надані такі
документи, а саме: контракт; додаткова
угода до контракту від 20.03.2013р. №1;
додаткова угода до контракту від
16.12.2013р. №2; додаткова угода до
контракту від 18.12.2013р. №3; додаткова
угода до контракту від 25.03.2013р. №4;
додаток до контракту від 15.05.2014р. №10;
рахунок-фактура; рахунок-проформа від
15.05.2014р. №1505002; банківські платіжні
документи на оплату товару; комерційна
пропозиція ВАТ «Стерлітамакський
нафтохімічний завод» від 14.05.2014р.;
висновок за результатами дослідження
експертного підрозділу Центрального
митного управління лабораторних
досліджень та експертної роботи;
накладні ЦІМ/УМВС; сертифікати про
походження товару форми СТ-1;
сертифікати якості; копії експортних
митних декларацій країни відправлення.

Між тим, при перевірці поданих вище
документів, митницею були направлені
на адресу позивача електронні
повідомлення тотожного змісту про
необхідність подання додаткових
документів до кожної ВМД, а саме:
банківських платіжних документів, що
стосуються оцінюваного товару; договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
банківської документації; транспортні
(перевізні) документи, якщо за умовами
поставки витрати на транспортування не
включені у вартість товару, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Вищевказані витребувані митницею
додаткові документи не були надані
позивачем до митного оформлення.

У зв'язку з не наданням позивачем
вищевказаних витребуваних митницею
додаткових документів посадовою
особою митниці, після проведення
консультацій з декларантом, були
прийняті картки відмови у прийнятті
митної вартості декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №110010000/2014/00028,
№110010000/2014/00056, №110010000/2014/00051, №11001/2014/00065,
№110010000/2014/00066, №110010000/2014/00068,
№110010000/2014/00069, а також рішення про
коригування митної вартості товарів
від 23.06.2014р. №110010000/2014/600084/1, від 07.07.2014р.
№110010000/2014/600114/1, від 09.07.2014р.
№110010000/2014/600122/1, від 15.07.2014р.
№110010000/2014/600139/1, від 14.07.2014р.
№110010000/2014/600138/1, від 17.07.2014р.
№110010000/2014/600143/1 та від 24.07.2014р.
№11001000/2014/600147/1 за яким митницею було
визначено митну вартість товару щодо
ідентичних товарів із застосуванням
другорядного методу (2а) відповідно до
ст.59 Митного кодексу України з
урахуванням наявної у митного органу
інформації про вартість ідентичних
товарів за раніше визнаною митним
органом вартістю за ВМД №110010000/14/020660
від 16.05.2014р. з рівнем митної вартості - 0,9
дол. США/кг.

Позивач не погоджується з
вищевказаними рішеннями та просить
визнати їх протиправними і скасувати,
оскільки, на думку позивача, вони
прийняті без належних підстав та
причин, є необґрунтованими та
незаконними.

Заслухавши представників сторін, які
брали участь у судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду і вирішення
спору у сукупності з наданими доказами,
суд приходить до висновку про
відсутність обґрунтованих правових
підстав для задоволення даного позову,
виходячи з наступного.

Згідно до ст. 53 Митного кодексу України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості, декларант або уповноважена
ним особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати ( за наявності)
додаткові документи.

Отже, митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Тобто, митниця, у разі виникнення
сумнівів щодо достовірності
відомостей, що містяться в документах,
поданих митному органові, має право
витребувати у декларанта додаткові
документи, що є її правом, здійсненим у
межах повноважень.

Безумовно, дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До таких, зокрема,
належить процедура консультацій з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості.

В той же час, у разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки.

При цьому, за нормами п.2 ст.52 Митного
кодексу України визначено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально - п.21 ст. 58 Митного
кодексу України.

Так, як свідчать матеріали справи,
митна вартість товару була заявлена
позивачем шляхом подання декларацій
за митною вартості за ціною договору 805
доларів США за тону у кількості 1200 тон
на загальну суму 966000,00 доларів США
згідно додатку 10 до контракту.

В результаті проведення перевірки
документів, які було подано до митного
оформлення встановлено, що документи,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводиться розрахунок митної
вартості містять розбіжності та не
містять всіх необхідних відомостей, а
саме:

- згідно п.6.2 контракту від 26.09.2012р.
№24-12-050 та відомостей, зазначених у
інвойсах, наданих до митного
оформлення вартість товару, що
поставляється оплачується покупцем
шляхом 100% передплати, однак вартість
задекларованих партій товару
відрізняється від суми передплати.
Відповідно до банківських платіжних
документів від 22.05.2014р. №8, від
20.05.2014р. №6; від 05.06.2014р. №2
сума оплати за товар складає 966000 дол.
США, що унеможливлює перевірку
числового значення заявленої митної
вартості чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари стосовно кожної
заявленої партії; в рахунку-проформі
від 15.05.2014р. та наданих інвойсах від
11.06.2014р., від 23.06.2014р., від 24.06.2014р., від
03.07.2014р., від 04.07.2014р., від 11.07.2014р.
відсутні відомості про додаток від
15.05.2014р. №10 до контракту відповідно до
якого здійснювалось постачання товару;
за п.4.1 контракту фіксована ціна
встановлюється на кожну відвантажену
партію окремо та закріплюється у
відповідному доповненні до контракту,
однак ввезення товару на митну
територію України здійснено згідно
додатку від 15.05.2014р. №10 до контракту та
рахунку-проформи від 15.05.2014р. на суму
966000,00 доларів США вагою 1200 тон ( за ціною
805 дол.США/т); строк постачання товару
згідно додатку №10 - травень-червень
2014р., однак постачання товару відбулося
не однією, а декількома партіями і лише
три декларації підпадають під строк
постачання у червні 2014р. Тобто,
зазначеним умовам відповідає ввезення
товару на суму лише 326693,15 дол. США і
вагою 405,83 т.; також позивачем подано
сім митних декларацій, у яких за двома
деклараціями кількість і відповідно
ціна заявленого товару є меншою, ніж
передбачено відповідними інвойсами на
кожну із вказаних партій; ввезення
товару на митну територію України
здійснено згідно додатку від 15.05.2014р.
№10 до контракту та рахунку-проформи
від 15.05.2014р. на суму 966000,00 дол.США вагою
1200 тон ( за ціною 805 дол.США/т), а фактично
згідно вказаних документів ввезено
товару на суму 461144,25 дол.США вагою 572,85
тон.

В той же час, у митниці була наявна
інформація, яка ґрунтується на раніше
визначених митним органом вартостях за
МД №110010000/14/020660 від 16.05.2014р. з рівнем
митної вартості за ціною угоди
«Органічна речовина певного хімічного
складу - ациклічний насичений
вуглеводень ізопентан (2-метилбутан);
фракція ізопентанова» країною
походження Росія, виробник товару - ВАТ
«Синтез-Каучук» - 0,9 дол. США/кг.

Отже, за таких обставин, необхідність
здійснити перевірку даних, зазначених
у ВМД та їх уточненні, є очевидною.

Недостатність інформації для
підтвердження заявленої позивачем
митної вартості у наданих ним
документах, та наявність у митного
органу іншої інформації про митну
вартість товару, унеможливили
застосування першого методу.

Враховуючи вищевикладене,митну
вартість товару митним органом було
скориговано із застосуванням
другорядного методу визначення митної
вартості товарів - 2а - за ціною
договору щодо ідентичних товарів з
урахуванням наявної у митного органу
інформації МД №110010000/14/020660 від 16.05.2014р. з
рівнем митної вартості за ціною угоди
«Органічна речовина певного хімічного
складу - ациклічний насичений
вуглеводень ізопентан (2-метилбутан);
фракція ізопентанова» країною
походження Росія, виробник товару - ВАТ
«Синтез-Каучук» - 0,9 дол. США/кг із
застосуванням послідовності методів
визначення вартості товару.

Отже, за наявності у митного органу
інформації про митну вартість товару,
що викликає сумніви у визначенні
вартості митної вартості товару, яка
була заявлена позивачем за
вищевказаними ВМД та не надання
позивачем додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товару за додатком від
15.05.2014р. №10 до контракту від 26.09.2012р., суд
приходить до висновку, що прийняття
посадовою особою оспорюваних карток
відмови у прийнятті до митного
оформлення товару та прийняття
оспорюваних рішень про коригування
митної вартості товару з урахуваннях
вищенаведених розбіжностей у
документах, які не усунуті були
позивачем, є обґрунтованими та такими,
що відповідають нормам Митного кодексу
України.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Водночас, і частина 1 статті 71 КАС
України покладає обов'язок на
позивача довести ті обставини, на яких
ґрунтуються вимоги позивача.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представник позивача не навів жодних
підстав та не надав будь-яких доказів
на підтвердження протиправності
прийнятих митним органом оспорюваних
рішень з урахуванням того, що судом
виявлено факти подання позивачем
неповних та недостовірних
(суперечливих) даних (документів) для
визначення митної вартості товару за
ціною контракту, які не спростовані
будь-якими належними та допустимими
доказами.

В той же час, відповідачем доведено
правомірність прийняття оспорюваних
рішень належними та допустимими
доказами та у порядку і спосіб, що
визначений нормами митного
законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За викладених обставин, перевіривши
оспорювані рішення у відповідності до
ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд приходить до
висновку, що оспорювані рішення
прийняті відповідачем у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
Митним кодексом України з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, а тому в
адміністративного суду відсутні
правові підстави для задоволення
даного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,86, 94, 122, 160, 161,
162, 163,167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Поліхім-Дніпро» до
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування рішень від 23.06.2014р., від
07.07.2014р., від 09.07.2014р., від 15.07.2014р., від
14.07.2014р., від 17.07.2014р., від 24.07.2014р. та
карток відмови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанова, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений
13.10.2014р.

Суддя С.О.
Конєва