Справа № 825/3723/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/3723/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представників позивача -
Гарголя В.Є., Кубрака О.І.

представників відповідача -
Шелеста Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комбікормник" до Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 21.11.2014 року звернувся з позовом
до Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області і просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
03.10.2014 року.

В судовому засіданні представники
відповідача уточнили позовні вимоги та
просять визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Прилуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області №
, № від 03.10.2014 року.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки
Прилуцької ОДПІ про заниження
позивачем суми податку на додану
вартість, що перераховується до
державного бюджету та завищення
від'ємного значення з податку на додану
вартість є протиправними та не
відповідають дійсності. Позивач
наполягає на тому, що господарські
операції між ним та ТОВ «Будіс Плюс»
мали товарний, реальний характер та
спричинили зміни в майновому стані
сторін договорів. Господарські
відносини підтверджені належними
первинними документами, договорами,
видатковими накладними, податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, платіжними дорученнями,
виписками з рахунків в банку, які не
мають дефектів форми та змісту та
відповідають вимогам Податкового
кодексу України. На момент вчинення
правочинів контрагент позивача був
зареєстрований в якості юридичної
особи та платників податку на додану
вартість, тобто мали спеціальну
правосуб'єктність на складення
податкових накладних, що є єдиною
підставою відповідно до Податкового
кодексу України для формування
платником податкового кредиту з
податку на додану вартість. Позивач
наполягає на тому, що він є
добросовісним платником ПДВ та вжив
всіх можливих заходів для того, щоб
операції з ТОВ «Будіс Плюс» не
викликали сумніву. Позивачам з
поставленого товару була виготовлена
власна продукція, яка частково
реалізована третім особам. Враховуючи
зазначене, ТОВ "Комбікормник" вважає,
що винесення, оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень є протиправними,
тому просить задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, пояснив, що в
ході перевірки позивача було
встановлено, що між ТОВ «Комбікормник»
(покупець) та ТОВ «Будіс Плюс»
(постачальник) укладено договір від
24.02.2014р. №022402, згідно якого в
лютому-березні 2014 року ТОВ
«Комбікормник» придбавало макуху
соняшникову у ТОВ «Будіс Плюс». На
підтвердження транспортування макухи
соняшникової підприємством надані
товаро-транспортні накладні. У наданих
товаро-транспортних накладних
відсутні номера подорожніх листів, до
яких виписувались товаро-транспортні
накладні, не зазначено час прибуття
(вибуття) автомобіля для завантаження і
розвантаження. В письмових поясненнях
ТОВ «Комбікормник» зазначено, що
макуха соняшникова використана для
виготовлення комбікормів та частково
реалізована іншим підприємствам.
Проте, бухгалтерських документів на
реалізацію макухи іншим суб'єктам
господарювання товариством до
перевірки не надано. Прилуцькою ОДПІ
від ДПІ у Печерському районі м. Києва
ДПС отримано акт 14.05.2014 року
№1344/26-55-22-07/34046968 «Про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
«Будіс Плюс» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.02.2014 по 28.02.2014
року», яким не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
ТОВ «Комбікормник» за лютий 2014р. та акт
від 29.04.2014 року №1240/26-55-22-01/34046968 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Будіс Плюс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в результаті
взаємовідносин з постачальниками та
покупцями за період з 01.03.2014 - 31.03.2014
року», яким не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
ТОВ «Комбікормник» за березень 2014р.
Зазначеними актами встановлено
відсутність у контрагента позивача
трудових ресурсів, виробничого
обладнання, транспортного та
торгівельного обладнання, сировини,
матеріалів для здійснення основного
виду діяльності. Виходячи з наведеного,
ТОВ «Будіс Плюс» здійснював
діяльність, спрямовану на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам. У
зв'язку з вищевикладеним, у ТОВ «Будіс
Плюс» відсутній об'єкт оподаткування
податком на додану вартість та
податком на прибуток операцій з
контрагентами в розумінні ст.134 та ст.185
Податкового кодексу України.
Враховуючи наведене, Прилуцька ОДПІ
вважає, що позивачем протиправно
сформовано податковий кредит з ПДВ по
взаємовідносинам з ТОВ «Будіс Плюс», а
тому податкові повідомлення-рішення
про донарахування податку на додану
вартість та зменшення від'ємного
значення ПДВ є правомірними та не
підлягають скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками
Прилуцької ОДПІ було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комбікормник» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ по
взаємовідносинах з ТОВ «Будіс Плюс» за
лютий-березень 2014 року. За результатами
перевірки складено акт № 537/22-14223117 від
18.09.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Комбікормник» п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, а саме
завищено податкові зобов'язання з
податку на додану вартість за період з
01.02.2014 року по 28.02.2014 року на суму 2652866,00
грн. Та завищено податковий кредит з
ПДВ за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року
на суму 2611731,00 грн.

На підставі акту перевірки Прилуцькою
ОДПІ було винесено податкові
повідомлення-рішення:

№ від 03.10.2014 року, яким ТОВ
«Комбікормник» зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на загальну суму 13753,00
грн.;

№ від 03.10.2014 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 18868,50 грн., з них 12579,00 грн. -
основного платежу та 6289,50 грн. -
штрафних санкцій.

В ході проведеної перевірки Прилуцькою
ОДПІ було встановлено, що між ТОВ
«Комбікормник», як покупцем та ТОВ
«Будіс Плюс», як продавцем було
укладено договір поставки № 022402 від
24.02.2014 року (а.с. 21). Відповідно до умов
договору продавець зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця макуху, жмих, шрот соняшника, а
покупець зобов'язується прийняти товар
та сплатити його вартість в порядку та
в строки, передбачені договором.

Відповідно до умов договору ТОВ «Будіс
Плюс» було поставлено позивачу товару
зазначений у договорі, що
підтверджується видатковими
накладними № 031701 від 16.03.2014 року, №
022602від 26.02.2014 року (а.с. 30,31).

Транспортування товару на ТОВ
«Комбікормник» посвідчено
товарно-транспортними накладними №250201
від 25.02.2014 року, №31601 від 16.03.2014 року (а.с.
23, 24).

Поставлений товар було оплачено
позивачем в безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями № 195 від 28.02.2014 року, № 196
від 28.02.2014 року, № 59 від 17.03.2014 року, № 210
від 12.03.2014 року (а.с. 25-27).

На суму податкових зобов'язань ТОВ
«Будіс Плюс» було виписано позивачу
податкові накладні № 566 від 26.02.2014 року,
№ 364 від 17.03.2014 року (а.с. 28,29).

З поставленої ТОВ «Будіс Плюс» макухи
соняшникової було виготовлено
комбікорм, який було поставлено ТОВ
«Комбікормник» третім особам, зокрема
ПОСП «Хлібороб», СТОВ
«Крупичпільське», ПОСП «Ічнянське»,
ТОВ «Берегиня», ТОВ «Агрофірма ім..
Чапаєва», ТОВ «Шалигинське». Зазначене
підтверджено, наявними в матеріалах
справи видатковими та податковими
накладними (а.с. 32-53, 58-85). Працівниками
цих підприємств відповідно до
довіреностей на отримання товару
отримано комбікорм (а.с. 54-57, 86-90). Також
отримання товару покупцями ТОВ
«Комбікормник» посвідчується
накладними, що містяться в матеріалах
справи (а.с. 99-104)

В процесі виробництва комбікормів з
поставленої ТОВ «Будіс Плюс» макухи
соняшникової ТОВ «Комбікормник» було
складено наступні документи:
накладні-вимоги на відпуск сировини зі
складу на виробництво комбікормів № 39
від 26.02.2014 року, № 40 від 27.02.2014 року, № 41
від 28.02.2014 року, № 42 від 03.03.2014 року, № 43
від 04.03.2014 року, № 44 від 05.03.2014 року, № 45
від 06.03.2014 року, № 46 від 07.03.2014 року, № 47
від 10.03.2014 року, № 48 від 11.03.2014 року, № 49
від 12.03.2014 року, № 50 від 13.03.2014 року, № 51
від 14.03.2014 року, № 52 від 15.03.2014 року, № 53
від 17.03.2014 року, № 54 від 18.03.2014 року, № 55
від 19.03.2014 року, № 56 від 20.03.2014 року, № 57
від 21.03.2014 року, № 58 від 24.03.2014 року, № 59
від 25.03.2014 року, № 60 від 26.03.2014 року, № 61
від 27.03.2014 року, № 62 від 28.03.2014 року, №63
від 31.03.2014 року; рапорти на виробництво
комбікормів і використання сировини на
комбікормовому заводі за період з
лютого по березень 2014 року (а.с. 91-98,
105-161).

ТОВ «Будіс Плюс» зареєстровано в
якості юридичної особи, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с. 22).

Згідно ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зокрема: документи, що підтверджують
факт отримання товару від іншої особи
та документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

В ході проведеної перевірки було
встановлено наявність підтверджуючих
проведення господарської операції
документів, а саме видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні, платіжні
доручення. В судовому засіданні не
встановлено недоліків форми та змісту
зазначених первинних бухгалтерських
документів. Зазначене свідчить про
відповідність вищезазначених
первинних бухгалтерських документів
вимогам ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88.
Тобто, зазначені документи повністю
відображають реальність проведених
господарських операцій між ТОВ
«Комбікормник» та ТОВ «Будіс Плюс».

Також, позивачем в судове засідання
було надано документи, що
підтверджують використання
поставленого контрагентом товару у
процесі виготовлення власної
продукції, та поставку такої продукції
третім особам, що підтверджує
отримання ТОВ «Комбікормник»
економічної вигоди від здійснення
господарських операцій з ТОВ «Будіс
Плюс».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу податковий кредит
- сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Податковий кодекс України
визначає податкові накладні. Наявність
таких податкових накладних було
встановлено актом перевірки
Прилуцької ОДПІ. Тому у позивача були
законні підстави для формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено,
що Прилуцька ОДПІ зробила висновки про
відсутність здійснення реальної
господарської операції між позивачем
та його контрагентом на підставі
висновків актів:

ДПІ у Печерському районі м. Києва від
14.05.2014 року №1344/26-55-22-07/34046968 «Про
неможливість проведення зустрічної
перевірки ТОВ «Будіс Плюс» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.02.2014
по 28.02.2014 року»;

ДПІ у Печерському районі м. Києва від
29.04.2014 року №1240/26-55-22-01/34046968 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Будіс Плюс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в результаті
взаємовідносин з постачальниками та
покупцями за період з 01.03.2014 - 31.03.2014
року».

Зазначеними актами не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин ТОВ «Будіс Плюс» із ТОВ
«Комбікормник» за березень 2014р. Згідно
висновків податкового органу у ТОВ
«Будіс Плюс» відсутній об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість та податком на прибуток
операцій з контрагентами в розумінні
ст.134 та ст.185 Податкового кодексу
України.

Суд вважає, що такі висновки Прилуцької
ОДПІ є безпідставними та
неправомірними, оскільки при
дотриманні контрагентом законодавчо
встановлених вимог щодо оформлення
відповідних документів підстави для
висновку про недостовірність або
суперечливість відомостей, зазначених
у таких податкових накладних, відсутні,
якщо не встановлені обставини, що
свідчать про обізнаність покупця про
зазначення продавцем недостовірних
відомостей. Суд вважає, що позивач не
може нести відповідальності за дії або
бездіяльність свого контрагента. В
судовому засіданні встановлена
наявність підтверджуючих документів,
що свідчать про реальність здійснених
господарських операцій, отриманий
товар використано для реалізації іншим
суб'єктам господарювання. Також, актами
інших податкових органів не було
досліджено реальність господарських
операцій ТОВ «Комбікормник» та ТОВ
«Будіс Плюс»., зокрема не
досліджувались первинні бухгалтерські
документи, що відображають
господарські операції між цими
суб'єктами господарювання, а тому
висновки про відсутність реальних
наслідків цих правочинів на підставі
таких актів про неможливість
проведення зустрічної звірки є
документально необґрунтованими.

Крім того, чинним податковим
законодавством не передбачено право
Прилуцької ОДПІ при складанні акту
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
іншого платника податків, як підставу
для висновку про наявність порушень з
боку першого.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні
було встановлено наявність всіх
підтверджуючих проведення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом первинних
бухгалтерських документів, суд вважає,
що позивачем доведено, що правочин,
укладений між ним та ТОВ «Будіс Плюс»
створили реальні юридичні наслідки для
ТОВ «Комбікормник», в судовому
засіданні використання отриманих
товарів позивачем у власній
господарській діяльності, позивачем на
виконання вимог Податкового кодексу
України отримано належним чином
оформлені податкові накладні, які є
підставою для зарахування сум ПДВ до
складу податкового кредиту, а
відповідачем не доказана
правомірність своїх дій. Таким чином,
суд приходить до висновку про те, що
позивачем при формуванні податкового
кредиту з податку на додану вартість
дотримано вимоги Податкового кодексу
України, а відповідачем зроблено
неправомірні висновки про завищення
позивачем суми податкового кредиту з
податку на додану вартість, а тому
позовні вимоги про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Прилуцької ОДПІ № , № від
03.10.2014 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області № , № від 03.10.2014
року.

Стягнути з Державного бюджету України
778 грн. 21 коп. судових витрат на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комбікормник".

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур