Справа № 759/5612/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №759/5612/14-а
інстанції Ул'яновська О.В.
Суддя - доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі
Строяновській О.В.,

за участю:

представника ЗАТ «Спіка» - Данильчука
М.Я.,

представників КП «Дирекція з утримання
та обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва»:
Федорченка А.М., Стукалова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районі м. Києва»
про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Святошинського
районного суду м. Києва від 28 березня 2011
року у справі №2а-526/11 за
адміністративним позовом Закритого
акціонерного товариства «Спіка» до
Святошинської районної в м. Києві ради
про визнання незаконним та скасування
рішення, за апеляційною скаргою
Закритого акціонерного товариства
«Спіка» на постанову Святошинського
районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 28 березня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 грудня 2011 року, у справі №2а-526/11 за
адміністративним позовом Закритого
акціонерного товариства «Спіка» до
Святошинської районної в м. Києві ради
про визнання незаконним та скасування
рішення районної у м. Києві ради №373 від
29.09.2009 «Про зарахування до комунальної
власності територіальної громади
Святошинського району міста Києва
житлового будинку № 34 по вул. Миколи
Ушакова в м. Києві» вимоги ЗАТ «Спіка»
задоволено. Визнано недійсним та
скасовано з моменту прийняття згадане
рішення Святошинської районної в м.
Києві ради.

Зі згаданих судових рішень випливає, що
підставою для скасування рішення
відповідача було те, що воно прийняте з
порушенням Положення про порядок
передачі в комунальну власність
державного житлового фонду, що
перебував у повному господарському
віданні або в оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 06.11.1995 №891 та
Закону України «Про передачу об'єктів
права державної та комунальної
власності», оскільки усупереч вимогам
їх приписів зарахування до комунальної
власності територіальної громади
Святошинського району міста Києва
житлового будинку № 34 по вул. Миколи
Ушакова в м. Києві відбулось без
складання відповідного акта
приймання-передачі об'єкта та без
створення відповідної комісії з питань
приймання відомчого житлового фонду в
комунальну власність, а також без
погодження із ЗАТ «Спіка», а лише на
підставі клопотання КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»,
яке не є власником житлового будинку.

13 березня 2014 року КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районі м. Києва»
(далі - Комунальне підприємство)
звернулось до суду першої інстанції із
заявою про перегляд за нововиявленими
обставинами вищенаведеної постанови
Святошинського районного суду м. Києва.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року
вказану заяву задоволено. Скасовано
постанову цього суду від 28 березня 2011
року у справі №2а-526/11. Відмовлено ЗАТ
«Спіка» у задоволенні позову.

Не погоджуючись із цією постановою,
товариство подало апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати та відмовити
у задоволенні заяви Комунального
підприємства.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з таких підстав.

Задовольняючи заяву позивача, суд
першої інстанції виходив із того, що
обставини, якими Комунальне
підприємство обґрунтовує вимоги заяви,
є нововиявленими.

Проте, з таким висновком суду не можна
погодитися.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 245 КАС
України постанова або ухвала суду, що
набрала законної сили, може бути
переглянута у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Згідно пункту 1 частини 2 цієї норми
підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі на час її
розгляду.

Колегія суддів зазначає, що за своєю
правовою природою нововиявлені
обставини є фактичними даними, що в
установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення.

Таким чином, нововиявлена обставина -
це юридичний факт, що має істотне
значення для вирішення даної
конкретної справи, який існував на
момент звернення заявника до суду з
позовом і під час розгляду справи судом
та через об'єктивні причини не міг бути
відомий ані особі, яка заявила про це в
подальшому, ані суду. Водночас, якби цей
факт був відомий суду до вирішення
справи, він обов'язково вплинув би на
остаточні висновки суду таким чином, що
суд, вірогідно, виніс би інше рішення.

Отже, при перевірці законності та
обґрунтованості постанови
Святошинського районного суду м. Києва
від 02 жовтня 2014 року слід визначити
коло обставин, які були відомі цьому
суду при винесенні постанови від 28
березня 2011 року, а також які були відомі
чи могли бути відомі на той час
заявнику, дослідити яким чином ці
обставини вплинули на висновки,
викладені в судовому рішенні, яке
набрало законної сили, а також надати
правову оцінку наведеним заявником, як
нововиявленим, обставинам.

Зі змісту заяви Комунального
підприємства слідує, що як на
нововиявлені обставини заявник
посилається на те, що 06.03.2014 ним
отримано факсограму Святошинської
районної державної адміністрації від
03.03.2014, до якої додано копію рішення
виконавчого комітету Ленінградської
районної ради народних депутатів м.
Києва №65 від 07.09.1994 з додатками до
нього, зокрема, листом фірми «Спіка»
від 30.06.1994. Згідно цього рішення
виконавчим комітетом Ленінградської
районної ради народних депутатів м.
Києва, на підставі згаданого листа,
вирішено фірмі «Спіка» передати, а
державному комунальному підприємству
житлового господарства
Ленінградського району прийняти на
свій баланс будинок по вул. Ушакова, 34;
акт прийому-передачі житлових будинків
оформити при умові виконання угоди
«Про порядок передачі до комунальної
власності району державного житлового
фонду, який перебуває у повному
господарському віданні або
оперативному управлінні підприємств
та організацій». Листом від 30.06.1994
фірма «Спіка» з метою забезпечення
санітарних умов проживання просила
прийняти виконавчим комітетом
розпорядження про прийняття будинку на
баланс ЖЕКу.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів доходить висновку, що про
існування рішення виконавчого
комітету Ленінградської районної ради
народних депутатів м. Києва №65 від
07.09.1994 Комунальному підприємству було
відомо до ухвалення постанови
Святошинського районного суду м. Києва
від 28 березня 2011 року у справі №2а-526/11.
Про вказане свідчать, зокрема, лист
цього підприємства на адресу ЗАТ
«Спіка» від 15.04.2010 (а.с. 59 т. 1) та його ж
лист від 22.02.2008 як відповідь на
адвокатський запит (а.с. 170 т. 1), а також
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 23 лютого 2010 року у справі
№2-116/2010, у розгляді якої брав участь
заявник. Відтак, згадане рішення не
являється нововиявленою обставиною.

Задовольняючи заяву Комунального
підприємства, суд першої інстанції
виходив із того, що заявнику не було
відомо саме про існування листа фірми
«Спіка» від 30.06.1994, на підставі якого
приймалось рішення виконавчого
комітету Ленінградської районної ради
народних депутатів м. Києва №65 від
07.09.1994. При цьому, місцевий суд зауважив
на змісті цього листа, в якому вказано,
що жилий будинок № 34 по вул. Миколи
Ушакова в м. Києві зводився за рахунок
пайових коштів підприємств Жовтневого
району (40%) та централізованих
бюджетних асигнувань (60%). Тобто, не за
кошти позивача. У зв'язку із чим
Комунальне підприємство заперечує
майнові права ЗАТ «Спіка» на вказаний
будинок. Втім, указаний лист по суті є
лише зверненням фірми «Спіка» щодо
передачі житлового будинку на
обслуговування місцевій
житлово-експлуатаційній конторі, і
жодним чином не свідчить про власника
спірного будинку.

Також, місцевий суд безпідставно
послався на рішення Господарського
суду м. Києва від 28.04.2014 у справі
№910/24147/13, в якому господарський суд
дійшов висновку, що зазначення в акті
приймання-передачі приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта,
будинку, споруди ЗАТ «Спіка» у якості
забудовника не може бути достатньою
підставою для визнання цього
товариства власником спірного майна
(окремі приміщення в будинку №34 по вул.
Ушакова в м. Києві), а також зазначив, що
фінансування будівництва житлового
будинку за цією адресою здійснювалось
за рахунок пайових коштів Жовтневого
району м. Києва та централізованих
бюджетних асигнувань. Адже цим
рішенням відповідні обставини були
встановлені лише у 2014 році, в той час як
постанова, що переглядається за
нововиявленими обставинами, ухвалена у
2011 році.

Окрім того, колегія суддів наголошує,
що предметом оскарження у справі
№2а-526/11 виступало рішення
Святошинської районної в м. Києві ради
№373 від 29.09.2009, яке було скасоване
постановою, яка переглядається за
нововиявленими обставинами, зокрема, з
підстав порушення процедури його
прийняття. З огляду на що, апеляційний
суд зазначає, що наведені Комунальним
підприємством у заяві про перегляд
вказаної постанови, обставини, на які
останнє посилається як на
нововиявлені, не спростовують
висновків суду з приводу недотримання
Святошинською районною в м. Києві радою
положень чинного законодавства при
прийнятті спірного рішення. А тому, не
впливають на висновки суду таким чином,
що суд, вірогідно, виніс би інше
рішення.

Також, не можна розцінювати як
нововиявлену обставину посилання
заявника на те, що вищезазначений
будинок на праві господарського
відання без права розпорядження
знаходиться у нього на балансі,
оскільки перебування на балансі не є
ознакою права власності, а також жодним
чином не впливає на правомірність
оспрюваного рішення Святошинської
районної в м. Києві ради.

Отже, суд першої інстанції помилково
врахував безпідставні доводи заявника
про наявність нововиявлених обставин в
даній справі.

Таким чином, судова колегія доходить
висновку, що у своїй заяві Комунальне
підприємство фактично апелює до
відомих йому раніше обставин, прагнучи
повторного перегляду судового рішення,
яке набрало законної сили, і повторної
правової оцінки спірних правовідносин.

Разом з тим, колегія суддів наголошує,
що під час вирішення питання щодо
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами важливо не
порушувати балансу між можливістю
переглянути судове рішення за
нововиявленими обставинами і
принципом юридичної визначеності, який
є складовою верховенства права.
Принцип юридичної визначеності
полягає в тому, що остаточні судові
рішення не повинні ставитись під
сумнів лише задля повторного їх
перегляду. За практикою Європейського
суду з прав людини, відхилення від
принципу res judicata можна виправдати лише
наявністю обставин суттєвого і
непереборного характеру (Рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі «Рябих проти Росії» від 3 грудня
2003 року). Європейський суд з прав людини
допускає можливість судового
перегляду судових рішень за
нововиявленими обставинами, але лише у
межах, що не порушують принципу
юридичної визначеності (Рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі «Правєдная проти Росії» від 18
листопада 2004 року).

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів доходить висновку, що судом
першої інстанції порушено зазначений
принцип юридичної визначеності та
норми процесуального права, що
призвело до прийняття неправильного
рішення.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
245, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства «Спіка»
задовольнити.

Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року
скасувати.

У задоволенні заяви про перегляд
постанови Святошинського районного
суду м. Києва від 28 березня 2011 року у
справі №2а-526/11 за нововиявленими
обставинами Комунальному підприємству
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва»
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 24
грудня 2014 року)

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М