Справа № 810/5497/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/5497/14
інстанції: Харченко С.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Києво-Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фора» до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року, позивач звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень. Свої позовні
вимоги мотивував тим, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, на
думку позивача, прийняті відповідачем
з порушенням норм матеріального права
та не відповідають вимогам закону,
висновки податкового органу відносно
факту вчинення підприємством
правопорушення є помилковими.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 26.06.2014 року №, 10.07.2014
року № та 10.07.2014 року №
визнано протиправними та скасовано.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фора"
(ідентифікаційний код 32294897,
місцезнаходження: 08132, Київська
область, Києво-Святошинський район,
м.Вишневе, вул.Промислова, буд. 5)
зареєстроване в якості юридичної особи
02.12.2002, перебуває на податковому обліку
в Державній податковій інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області та здійснює господарську
діяльність пов'язану, зокрема, з
роздрібною торгівлею в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами (копія витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

У період з 27.05.2014 по 02.06.2014 посадовою
особою Державної податкової інспекції
у Києво-Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області на підставі
підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20,
підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75,
підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку з питань дотримання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
операцій з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія" за січень 2014
року.

За результатами перевірки складено акт
від 06.06.2014 № 267/10-13-22-03/32294897 (далі - акт
перевірки № 1), в якому зафіксовано
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" вимог пункту
185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188,
пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.3
статті 200, пунктів 201.1, 201.6 статті 201
Податкового кодексу України під час
декларування показників податкового
кредиту у січні 2014 року за результатами
господарської операції з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торенія",
що призвело до завищення цього
показника на суму
740496,00 грн.

У день закінчення наведеного вище
контролюючого заходу відповідач,
керуючись приписами підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, розпочав документальну
позапланову виїзну перевірку з питань
повноти нарахування та своєчасності
сплати позивачем податку на додану
вартість та податку на прибуток
підприємств по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія" за період з
01.01.2013 по 30.05.2014.

За результатами перевірки складено акт
від 18.06.2014 №293/10-13-22-01-121/32294897, в якому
зафіксовано, що Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фора" під
час визначення об'єкту оподаткування
податком на прибуток підприємств та
податком на додану вартість за
господарськими операціями з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія" не
дотримано вимог пункту 138.1, підпункту
138.5.1 пункту 138.5 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139, пунктів 198.3, 198.6
статті 198, підпунктів 201.6, 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств за 2013 рік на суму 74733562,00
грн. та до завищення податкового
кредиту за січень-грудень 2013 року на
суму 14946712,00 грн.

При перевірці правильності
декларування позивачем власних
податкових зобов'язань за наведені
вище звітні періоди контролюючим
органом прийнято до уваги відомості
про господарську діяльність
контрагента позивача - ТОВ "Торенія", що
наведені Державною податковою
інспекцією у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві в довідці від 31.03.2014 №
162/26-56-22-01-03/38091691 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Торенія" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.01.2014 по 28.02.2014".

Зокрема, відповідач зважав на
викладені у вказаній довідці про
неможливість проведення звірки
висновки посадової особи Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві стосовно
відсутності фактів реального
здійснення ТОВ "Торенія" господарських
операцій з огляду на: - відсутність ТОВ
"Торенія" та його контрагента -
постачальника ТОВ "Юрай" за податковою
адресою; - наявність показань
громадянина ОСОБА_2 (який у
перевіряємому періоді був засновником
та директором ТОВ "Торенія") стосовно
непричетності до ведення
фінансово-господарської діяльності
підприємства; -проведення досудового
розслідування, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0000036, за фактом ухилення від
сплати податків в особливо великих
розмірах та фіктивного підприємництва,
за ознаками кримінальних
правопорушень, передбачених частиною
третьою статті 212 та частиною другою
статті 205 Кримінального кодексу
України, в рамках якого встановлено, що
службовими особами ТОВ "Юрай"
надавались послуги по незаконному
формуванню податкового кредиту через
використання банківських рахунків
яких та за участю службових осіб АТ
"Брокбізнесбанк", ПАТ "Реал Банк" та ПАТ
"Банк "Ринкові технології" проводилось
незаконне обготівкування грошових
коштів.

Крім того, під час проведення
контролюючого заходу, результати якого
оформлено актом перевірки №2,
відповідачем також взято до уваги те,
що в рамках досудового розслідування
№0000036 встановлено наявність у
наведених вище банківських установах
відкритих рахунків ТОВ "Торенія", у
зв'язку з чим органом досудового
розслідування вилучено первинні
фінансово - господарські документи ТОВ
"Торенія", підписані від імені
директора ОСОБА_2 Згідно висновку
експерта від 09.04.2014 №107, підписи від
імені ОСОБА_2 у документах ТОВ "Торенія",
пов'язаних з отриманням сертифікату
відкритого ключа в банківській
установі, виконані не ОСОБА_2, а іншими
особами.

Враховуючи наведені вище відомості,
які на думку відповідача, свідчать про
те, що ТОВ "Торенія" є юридичною особою з
ознаками фіктивності, а також зважаючи
на неподання позивачем у ході
контролюючих заходів належних
документальних свідоцтв на
підтвердження оплати за отримані від
ТОВ "Торенія" товари, роботи і послуги
та пояснень з приводу формування
витрат за результатами проведення
господарських операцій, відповідач
дійшов висновку про те, що правочини
ТОВ "Торенія" з позивачем не спричинили
жодних правових наслідків.

За таких обставин, відповідач вважає,
що договори, за якими ТОВ "Торенія"
зобов'язалось передати
товарно-матеріальні цінності, виконати
роботи та надати послуги,
фінансово-господарські документи та
податкову звітність складено
сторонами правочинів без фактичного
здійснення господарських операцій, а
лише з метою незаконного одержання
податкової вигоди у вигляді формування
податкового кредиту та витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств.

Відносно обставин, встановлених під
час проведення перевірки, позивачем
були подані до відповідача заперечення
від 13.06.2014 №280 (до акта перевірки № 1) та
від 27.06.2014 №296 (до акта перевірки №2).
Разом з запереченням від 27.06.2014 №296
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" подано до
контролюючого органу копії платіжних
доручень, що підтверджують
перерахування грошових коштів на
рахунки ТОВ "Торенія" за період з 01.01.2013
по 30.04.2014.

Вказані заперечення не були прийняті
податковим органом до уваги.

На підставі акта перевірки №1
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення від
26.06.2014 № , яким відповідно до
приписів підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 та пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у загальному розмірі 1110744,00
грн., з яких: 740496,00 грн. - за основним
платежем, 370248,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

На підставі акта перевірки № 2
контролюючим органом прийнято
податкові повідомлення-рішення від
10.07.2014 № та 10.07.2014 №, якими
відповідно до приписів підпункту 54.3.2
пункту 54.3 статті 54 та пункту 123.1 статті
123 Податкового кодексу України
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання за платежами: податок на
прибуток підприємств у загальному
розмірі 21299066,00 грн., з яких: 14199377,00 грн. -
за основним платежем, 7099689,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;
податок на додану вартість у
загальному розмірі 22420068,00 грн., з яких:
14946712,00 грн. - за основним платежем, 7473356,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Досліджуючи інформацію, що викладена в
акті перевірки, та документи, подані
позивачем, встановлено наступне.

Господарські правовідносини позивача
з ТОВ "Торенія", за результатами яких
позивачем сформовано податковий
кредит за січень - березень, травень -
жовтень 2013 року та задекларовано
витрати за 2013 рік, виникли у процесі
виконання укладених ними договорів від
01.10.2012 № 4759-КТ, 03.12.2012 №1807-12, 02.01.2013 №2248/1,
02.01.2013 №41014/01 купівлі - продажу товарів
та договору від 02.09.2013 №8094-09 поставки
товарів за переліком (номенклатурою),
кількістю і ціною, що визначені та
погоджені сторонами правочинів у
додатках (специфікаціях), що є
невід'ємними частинами цих договорів.

Згідно з даними додатку № 2 до договору
від 01.10.2012 №4759-КТ, сторонами правочину
02.01.2013 узгоджено, що вартість
замовлених позивачем канцелярських
виробів (паперу, зошитів, щоденників,
блокнотів, файлів, маркерів, ножів
канцелярських, степлерів, скоб, точилок
тощо) за визначеною цим додатком
номенклатурою та кількістю, що
поставляються до господарської
одиниці позивача, розташованої в м.
Києві по вул. С.Стальського, буд. 23,
становить 238543,76 грн., у тому числі ПДВ -
39757,29 грн.

За даними підписаних сторонами
правочину 03.01.2013, 01.02.2013, 01.03.2013, 08.05.2013,
03.06.2013 додатків № 2, № 3, № 4, № 5 та № 6 до
договору від 03.12.2012 №1807-12, погоджена
вартість замовленої позивачем тари та
тарних матеріалів (ящики, лотки,
піддони, короби, коробки тощо) за
визначеною цими додатками
номенклатурою та кількістю, що
поставляються до господарських
одиниць позивача, розташованих в
м.Києві, м.Вишневе, м.Ірпінь, м.Українка,
м.Кагарлик, м.Буча, м.Бориспіль,
м.Бровари, м.Боярка, м.Фастів, м.Біла
Церква, с.м.т.Бородянка, с.м.т.Борова,
с.м.т.Калинівка, с.м.т.Рокитне,
с.м.т.Димер, с.м.т.Чабани, с.м.т.Гостомель,
с.м.т.Коцюбинське, с.м.т.Глеваха,
с.Новосілки, с.Софіївська Борщагівка
Київської області та в м.Ніжин,
с.м.т.Козелець Чернігівської області,
складає 10741807,07 грн., у тому числі ПДВ -
1790301,18 грн.

Згідно з даними додатків до договору
від 02.01.2013 №2248/1 (додатки №1 від 03.01.2013,
№2 від 01.02.2013, №3 від 01.03.2013, №4 від 03.06.2013,
№5 від 17.07.2013, №6 від 01.08.2013, №7 від 03.09.2013,
№8 від 02.10.2013), сторонами правочину
узгоджено, що вартість замовлених
позивачем партій товарно -
матеріальних цінностей (пакетів,
гриль - пакетів, вкладишів, кришок,
термолент касових, боксів,
стретч-плівок тощо) за визначеною цими
додатками номенклатурою та кількістю,
що поставляються до господарських
одиниць позивача, розташованих в
м.Києві, м.Вишневе, м.Ірпінь, м.Українка,
м.Кагарлик, м.Буча, м.Бориспіль,
м.Бровари, м.Боярка, м.Фастів, м.Біла
Церква, с.м.т.Бородянка, с.м.т.Борова,
с.м.т.Калинівка, с.м.т.Немішаєве,
с.м.т.Рокитне, с.м.т.Димер, с.м.т.Чабани,
с.м.т.Гостомель, с.м.т.Коцюбинське,
с.м.т.Глеваха, с.Новосілки, с.Софіївська
Борщагівка, с.Петрівське Київської
області та в м.Ніжин, смт. Козелець
Чернігівської області, становить
40437298,38 грн., у тому числі ПДВ - 6739549,73 грн.

03.01.2013, 01.02.2013, 01.03.2013, 07.05.2013, 03.06.2013 шляхом
підписання додатків №1 - №5 до договору
від 02.01.2013 №41014/01 сторонами правочину
погоджено вартість поліграфічних
матеріалів (етикеток і цінників) за
визначеною цими додатками
номенклатурою та кількістю, що
поставляються до господарських
одиниць позивача, розташованих в
м.Києві, м.Вишневе, м.Ірпінь, м.Українка,
м.Кагарлик, м.Буча, м.Бориспіль,
м.Бровари, м.Боярка, м.Фастів,
м.Березань, м.Біла Церква,
с.м.т.Бородянка, м.Миронівка, м.Узин,
с.м.т.Борова, с.м.т.Калинівка,
с.м.т.Рокитне, с.м.т.Димер, с.м.т.Чабани,
с.м.т.Гостомель, с.м.т.Коцюбинське,
с.м.т.Глеваха, с.Новосілки, с.Софіївська
Борщагівка Київської області, в
м.Ніжин, м.Бахмач, м.Борзна,
с.м.т.Козелець Чернігівської області, в
м.Бердичів, м.Коростень,
м.Новоград-Волинський Житомирської
області, м.Конотоп Сумської області,
м.Пирятин Полтавської області та
м.Умань Черкаської області, складає
6418727,82 грн., у тому числі ПДВ - 1069787,97 грн.

За даними специфікацій від 11.09.2013 №1 та
09.10.2013 №2 до договору від 02.09.2013 №8094-09,
сторонами правочину узгоджено, що
вартість замовлених позивачем партій
товару (чаю, кави, кавового напою, какао,
какао-порошку) за визначеною цими
додатками номенклатурою та кількістю,
що поставляються до господарських
одиниць позивача, розташованих в
м.Києві, м.Вишневе, м.Ірпінь, м.Українка,
м.Кагарлик, м.Буча, м.Бориспіль,
м.Бровари, м.Боярка, м.Фастів, м.Біла
Церква, с.м.т.Бородянка, с.м.т.Борова,
с.м.т.Калинівка, с.м.т.Рокитне,
с.м.т.Димер, с.м.т.Чабани, с.м.т.Гостомель,
с.м.т.Коцюбинське, с.м.т.Глеваха,
с.Новосілки, с.Софіївська Борщагівка,
с.Петрівське Київської області та
м.Ніжин, с.м.т.Козелець Чернігівської
області, становить 18093123,96 грн., у тому
числі ПДВ - 3015520,66 грн.

Прийняття позивачем товарів у його
контрагента проводилось у період з
02.01.2013 по 30.10.2013 шляхом підписання
видаткових накладних, копії яких
наявні в матеріалах справи, на загальну
суму 75929500,95 грн., у тому числі ПДВ -
12654916,83 грн.

За результатами виконання власних
господарських зобов'язань перед
позивачем його контрагентом у цей же
період виписано податкові накладні, а
саме: за договором від 01.10.2012 №4759-КТ -
податкові накладні на загальну суму
238543,76 грн., у тому числі ПДВ - 39757,29 грн.;
за договором від 03.12.2012 №1807-12 -
податкові накладні на загальну суму
10741807,07 грн., у тому числі ПДВ - 1790301,18 грн.;
за договором від 02.01.2013 №2248/1 - податкові
накладні на загальну суму 40437298,38 грн., у
тому числі ПДВ - 6739549,73 грн.; за договором
від 02.01.2013 № 41014/01 - податкові накладні
на загальну суму 6418727,82 грн., у тому
числі ПДВ - 1069787,97 грн.; за договором від
02.09.2013 №8094-09 - податкові накладні на
загальну суму 18093123,96 грн., у тому числі
ПДВ - 3015520,66 грн.

Також встановлено, у квітні та червні
2013 року позивачем укладено з ТОВ
"Торенія" договори від 01.04.2013 №70/13 та
03.06.2013 №030613/У, відповідно до умов яких
контрагент позивача прийняв на себе
зобов'язання виконати
вантажно-розвантажувальні роботи та
надати послуги з фасування товарів у
магазинах позивача, а позивач
зобов'язався прийняти вказані роботи і
послуги та оплатити їх вартість.

Вказані роботи (послуги) проводились
(надавались) суб'єктом господарювання
на території торгівельної мережі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фора", а саме: у
магазинах позивача, розташованих на
території України в містах Київ,
Кагарлик, Ірпінь, Гайсин, Вишневе, Буча,
Бровари, Боярка, Бориспіль, Борзна,
Богуслав, Біла Церква, Березань,
Бердичів, Бахмач, Фастів, Умань,
Українка, Узин, Тетіїв, Сміла,
Новоград-Волинський, Ніжин, Миронівка,
Коростень, Конотоп, Носівка, селищах
міського типу Чабани, Козелець,
Калинівка, Рокитне, Немішаєве, Димер,
Гостомель, Глеваха, Борова, селах
Новосілки та Бородянка та ін.

Так, згідно додатків від 30.04.2013 №1, 30.11.2013
№2, 31.12.2013 №3 та 31.01.2014 №4 до договору від
01.04.2013 №70/13 про виконання
вантажно-розвантажувальних робіт,
підписаних позивачем та його
контрагентом, сторони правочину
домовились, що вантажно -
розвантажувальні роботи будуть
проводитись ТОВ "Торенія" у квітні 2013
року на 69 об'єктах за ціною 25,20 грн. (з
ПДВ) за 1 т вантажу позивача, у
листопаді, грудні та січні 2013 року - на
175 та 176 об'єктах за ціною 24,00 грн. (з ПДВ)
за 1 т вантажу позивача.

У свою чергу, шляхом підписання 23.06.2013
додатка №1 до договору від 03.06.2013 №030613/У
сторонами погоджено, що послуги з
фасування товарів позивача
проводяться ТОВ "Торенія" у період з
23.06.2013 по 30.06.2013 на 152 об'єктах, а також
визначено денну вартість послуги у
сумі 132,00 грн. за 1 касову зону та
кількість касових зон на території
кожного об'єкта.

Наведеними вище додатками до договорів
від 01.04.2013 №70/13 та 03.06.2013 №030613/У сторони
правочину визначили також перелік
господарських одиниць позивача, в яких
мають виконуватись
вантажно-розвантажувальні роботи та
надаватись послуги з фасування товарів
у прикасових зонах.

Протягом квітня, червня, листопада,
грудня 2013 року та січня 2014 року між ТОВ
"Торенія" та позивачем підписано акти
приймання-передачі виконаних робіт
(наданих послуг), відповідно до яких
позивач прийняв виконані ТОВ "Торенія"
вантажно-розвантажувальні роботи та
послуги по фасуванню
товарно-матеріальних цінностей на
території торгівельної мережі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фора" на загальну
суму 18193750,80 грн., у тому числі ПДВ - 3032291,80
грн.

За результатами виконання власних
господарських зобов'язань перед
позивачем ТОВ "Торенія" виписано
податкові накладні, а саме, за
договором від 01.04.2013 №70/13 податкові
накладні на загальну суму 17453494,80 грн., у
тому числі ПДВ - 2908915,80 грн.; за договором
від 03.06.2013 № 030613/У - податкові накладні
на загальну суму 740256,00 грн., у тому числі
ПДВ - 123376,00 грн.

У період з 14.02.2013 по 19.12.2013 позивачем
здійснено у повному обсязі оплату за
поставлені ТОВ "Торенія"
товарно-матеріальні цінності за
договорами від 01.10.2012 №4759-КТ, 03.12.2012
№1807-12, 02.01.2013 №2248/1, 02.01.2013 №41014/01 та
виконані послуги з фасування товарів
за договором від 03.06.2013 № 030613/У шляхом
перерахування коштів на рахунки його
контрагента, що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
банківських виписок. Часткову оплату
за виконані ТОВ "Торенія"
вантажно-розвантажувальні роботи за
договором від 01.04.2013 № 70/13 та за
поставлені товари за договором від
02.09.2013 №8094-09 проведено позивачем у
безготівковій формі у період з 12.06.2013 по
17.01.2014.

У свою чергу, заборгованість по оплаті
за надані Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія"
вантажно-розвантажувальні роботи у
сумі 13326264,00 грн. та за поставлені товари
у сумі 1233487,52 грн. перераховано на
рахунки ТОВ "Велбум Нова Груп", яке на
підставі укладених договорів від 31.03.2014
№28/14-8, №29/14-9, №30/14-10 та №31/14-11 про
відступлення права вимоги зайняло
місце первісного кредитора у
господарських зобов'язаннях з
позивачем за договорами від 01.04.2013 №70/13
та 02.09.2013 №8094-09.

Позивач пояснив, що наведені вище
товарно-матеріальні цінності, роботи
та послуги замовлялось підприємством з
метою виконання власних господарських
зобов'язань при здійсненні його
статутної діяльності, пов'язаної з
роздрібною торгівлею в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами.

З метою доведеності суду обставин, що
свідчать про отримання позивачем
товарів, робіт та послуг та наявність
зв'язку між фактом їх придбання із його
господарською діяльністю,
представником позивача подано суду
копії договорів оренди нежитлових
приміщень, укладених ним з іншими
суб'єктами господарювання, що свідчать
про наявність у позивача на праві
користування нерухомого майна
(нежитлових приміщень) за адресами
розташування магазинів позивача;
оборотно-сальдові відомості, що
підтверджують відображення
придбаних у контрагента позивача
товарів, робіт і послуг у
бухгалтерському обліку підприємства;
копії накладних на внутрішнє
переміщення товарів, актів списання
товарно-матеріальних цінностей,
товарно-транспортних накладних,
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, які свідчать про
використання наведених матеріальних
активів під час здійснення
підприємством роздрібної торгівлі у
власних торгівельних мережах, відпуск
матеріалів на сторону та
транспортування (перевезення,
переміщення) власним транспортом
позивача товарів між господарськими
одиницями та зі складу підприємства.

У свою чергу товар (чай, кава, кавові
напої, какао, какао-порошок), який було
поставлено позивачу його контрагентом
за договором від 02.09.2013 № 8094-09, придбано
підприємством з метою його реалізації
через магазини підприємства кінцевим
споживачам. На підтвердження
зазначених обставин представником
позивача долучено до матеріалів справи
копії фіскальних чеків.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити таке.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів з 1 січня
2011 року регулюються Податковим
кодексом України.

Так, Податковий кодекс України
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні,
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього
Кодексу, податком є обов'язковий,
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів підпунктів 9.1.1, 9.1.3
пункту 9.1 статті 9 та підпунктів 14.1.165,
14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України, податок на прибуток
підприємств та податок на додану
вартість належать до
загальнодержавних податків, які
нараховуються та сплачуються
відповідно до норм розділів ІІІ та V
цього Кодексу.

Згідно з приписами підпункту 133.1.1
пункту 133.1 статті 133 розділу ІІІ
Податкового кодексу України,
платниками податку на прибуток
підприємств з числа резидентів є
суб'єкти господарювання - юридичні
особи, які провадять господарську
діяльність як на території України, так
і за її межами.

Об'єктом оподаткування цим податком є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу (підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті
134 Податкового кодексу України).

При цьому, витратами в силу приписів
підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
вважається сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

У свою чергу, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (підпункт 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України).

Таким чином, понесені підприємством
витрати, у разі їх відображення у
належним чином оформлених первинних
(розрахункових, платіжних та інших)
документах, можуть бути віднесені до
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємств для зменшення
його доходу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1
статті 180 розділу V Податкового кодексу
України, для цілей оподаткування
податком на додану вартість платником
податку є будь-яка особа, що провадить
господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього
Кодексу встановлено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту
14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України, податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з приписами пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 цього Кодексу
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна складається на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 цього
Кодексу визначено, що при здійсненні
операцій з постачання товарів/послуг
платник податку - продавець
товарів/послуг зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних
платниками податку на додану вартість -
продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
з 1 січня 2012 року для платників цього
податку, у яких сума податку на додану
вартість в одній податковій накладній
становить більше 10 тисяч гривень (пункт
11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні
положення" Податкового кодексу
України).

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
(абзац 9 пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України).

Слід також зазначити, що в силу
приписів пункту 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 №1379, податкова накладна
вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж вказаною у
пункті 1 даного Порядку.

Цим же пунктом передбачено, що
податкову накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість,
тобто, у даному випадку - юридична
особа, що отримала свідоцтво про
реєстрацію платником податку на додану
вартість.

Аналіз положень податкового
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
1) наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); 2) фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; 3) наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності; 4)
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів (у т.ч. платіжних), які
зазвичай супроводжують операції
певного виду та підтверджують їх
фактичне виконання; 5) наявності у
покупця належним чином оформленої
податкової накладної.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як встановлено, факт постачання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія" на користь
позивача товарів, виконання робіт,
надання послуг підтверджується
документально, господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності;
складені сторонами правочинів
первинні документи містять повну
інформацію про поставлені товарно -
матеріальні цінності, виконані роботи
та надані послуги, їх кількісне та
вартісне вираження; право на
формування податкового кредиту
підтверджується податковими
накладними; обмежень, визначених
статтею 139 та пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, що не
дають позивачу права на формування
витрат для зменшення його доходу в
цілях оподаткування податком на
прибуток підприємств та включення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, контролюючим
органом не наведено.

У період виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торенія"
господарських зобов'язань перед
позивачем вказана юридична особа була
зареєстрована у встановленому законом
порядку платником податку на додану
вартість, тобто не була позбавлена
права на складання податкових
накладних за результатами здійснення
господарських операцій з постачання
товарів (робіт, послуг).

У свою чергу, з урахуванням видів
діяльності позивача за КВЕД (роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами), досліджені судом первинні
документи фінансового та податкового
обліку позивача у сукупності свідчать
про використання позивачем отриманих
від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торенія"
матеріальних активів, робіт та послуг у
власній господарській діяльності, що у
свою чергу підтверджує реальність
виконання наведених вище операцій.

Необхідно звернути увагу на те, що
наявність у податкового органу під час
перевірки платника податків певної
інформації про господарську
діяльність його контрагентів,
одержаної від інших контролюючих
органів чи з інформаційних систем
органів доходів і зборів, що не
оформлена рішенням суб'єкта владних
повноважень і не є юридичним фактом,
утворює лише привід і підстави для
перевірки такої інформації, може
породжувати певні сумніви щодо
законності господарських операцій
платника податків, однак не слугує
беззаперечним доказом невиконання
сторонами правочину власних
господарських зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг).

Водночас, з досліджених судом актів
перевірок вбачається, що відповідачем
в дійсності факт отримання позивачем
від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торенія"
товарно-матеріальних цінностей, робіт
і послуг та обставини їх використання у
господарській діяльності не
перевірялись, безпосередньо аналіз
поданих фінансово-господарських
документів не здійснювався, а в актах
лише відтворено отриману від інших
контролюючих органів податкову
інформацію стосовно господарської
діяльності Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торенія" та його
контрагента - постачальника, що
ґрунтується на суб'єктивних думках та
припущеннях посадових осіб
контролюючого органу.

Також має місце звернути увагу на
положення пункту 44.6 статті 44
Податкового кодексу України, яким
передбачено право платника податків
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, які
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення (пункт 44.6 статті 44 Податкового
кодексу України).

За таких обставин, доводи податкового
органу стосовно того, що неподання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" під час
проведення контролюючого заходу
документів про оплату за поставлені
товари (роботи, послуги) є
беззаперечним доказом відсутності
реального виконання господарських
операцій позивачем і його
контрагентом, не приймаються судом до
уваги, оскільки копії таких документів
- платіжних доручень були подані
позивачем разом із запереченнями, які є
невід'ємною частиною акта перевірки, та
в силу приписів пункту 44.6 статті 44
Податкового кодексу України повинні
враховуватись податковим органом під
час прийняття рішення про визначення
грошових зобов'язань.

Крім того, за правилами пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: 1) або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; 2) або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Посилання відповідача як на підставу
для зменшення позивачу суми витрат та
податкового кредиту на обставини, що
досліджувались в рамках досудового
розслідування №0000036, судом до
уваги не приймаються, оскільки
будь-яких обґрунтованих та
логічних пояснень з приводу
взаємозв'язку господарських операцій
підприємств, щодо яких здійснюється
досудове розслідування, та операцій,
які було досліджено у ході перевірки
позивача, впливу факту відкритих у ПАТ
"Реал Банк", АТ "Брокбізнесбанк" та ПАТ
"Банк "Ринкові Технології'' рахунків на
товарність досліджуваних угод,
контролюючим органом не наведено.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

В силу приписів статті 62 Конституції
України, вина особи у вчиненні злочину
повинна бути підтверджена
обвинувальним вироком суду.

На момент розгляду справи
обвинувальний вирок, який би
зафіксував вину посадових осіб ТОВ
"Торенія" у здійсненні фіктивного
підприємництва, відсутній.

Слід також зазначити, що в силу
приписів статті 84 Кримінального
процесуального кодексу України,
висновок експерта є лише одним із
засобів доказування та аналізується
поряд з іншими доказами у кримінальній
справі, проте не є належним доказом на
підтвердження нікчемності укладених
між позивачем та його контрагентом
правочинів.

Обов'язок сплачувати податки і збори та
відповідальність за порушення чинного
законодавства є персоніфікованими. Це
означає, що на особу не може
покладатися відповідальність за
правопорушення, вчинені іншими
особами.

Так, позивач, в силу покладеного на
нього обов'язку сплачувати податки та
збори у строки та в розмірах, визначені
податковим законодавством, вступає у
відповідні податкові правовідносини з
державою та не наділений
повноваженнями податкового контролю
для виконання функцій, покладених на
податкові органи, а отже не володіє
інформацією відносно виконання
контрагентом власних податкових
зобов'язань перед бюджетом, та, як
наслідок, не може зазнавати негативних
наслідків у зв'язку з протиправними
діяннями інших осіб, що перебувають
поза межами його впливу.

Враховуючи, що твердження податкового
органу про відсутність факту
постачання товарно-матеріальних
цінностей, виконання робіт та надання
послуг позивачу його контрагентом були
спростовані, зважаючи на те, що
первинні документи, складені позивачем
та його контрагентом у ході
господарських операцій, відповідають
вимогами чинного законодавства,
необхідним для надання їм юридичної
сили та доказовості, а отже і
підтверджують суму задекларованих
позивачем витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств, та
податкового кредиту, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 26.06.2014 №, 10.07.2014 №
та 10.07.2014 № є протиправними.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 23
грудня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 18
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.