Справа № 2а-9580/11/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/24041/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 04.08.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012

у справі № 2а-9580/11/2670

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_3 звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04.08.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012

постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04.08.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач прийняв
податкове повідомлення-рішення №
від 29.04.2011, яким позивачу
нараховане податкове зобов'язання із
земельного податку у сумі 11360,54 грн.

У відповідності до Свідоцтва про
право власності від 29.04.2004 року, позивач
є власником нежитлового приміщення №
14; Свідоцтва про право власності від 29
квітня 2004 року, виданого на підставі
Наказу ГУЖЗ від 27 січня 2004 року №781-С/НП
- нежитлового приміщення № 16; Свідоцтва
про право власності від 29 квітня 2004
року, виданого на підставі Наказу ГУЖЗ
від 27 січня 2004 року №781-С/НП, -
нежитлового приміщення № 15.

Згідно із свідоцтвом про сплату
єдиного податку № 73016 позивач є
платником єдиного податку відповідно
до положень Указу Президента України №
727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва».

Статтею 6 зазначеного Указу
встановлено, що суб'єкт малого
підприємства, який сплачує єдиний
податок, не є платником, зокрема плати
(податку) на землю.

Згідно з пунктом 6 постанови
Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 №
507 «Про роз'яснення Указу Президента
України від 03.07.1998 № 727», суб'єкт малого
підприємства, який згідно із абзацом 5
статті 6 не є платником плати (податку)
на землю, звільняється від плати
(податку) на землю лише за земельні
ділянки, які використовуються ним для
провадження підприємницької
діяльності.

Відповідно до статті 5 Закону
України «Про плату за землю» (Закон №
2535-ХII) об'єктом плати на землю є
земельна ділянка, а також земельна
частка (пай), яка перебуває у власності
або у користуванні, у тому числі на
умовах оренди.

Частиною 3 статті 14 зазначеного
Закону встановлено, що нарахування
громадянам сум земельного податку, а
також орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності проводиться органами
державної податкової служби , які
видають платникові до 15 липня
поточного року платіжне повідомлення
про внесення платежу.

Разом із тим статтею 15 Закону
передбачено, що власники землі та
користувачі сплачують земельний
податок, а також орендну плату за
земельні ділянки державної та
комунальної власності з дня виникнення
права власності або права користування
земельною ділянкою.

У разі припинення права власності
або права користування земельною
ділянкою податок, а також орендна плата
на земельні ділянки державної або
комунальної власності, сплачується за
фактичний період перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році.

Суди попередніх інстанцій дійшли
до висновку, що позивач фактично
використовує земельну ділянку, на якій
розміщено нерухомість, що здається ним
в оренду, для ведення підприємницької
діяльності, оподаткування результатів
якої здійснюється за спрощеною
системою, а тому, зобов'язання зі сплати
земельного податку за земельну
ділянку, прилеглу до цього приміщення у
позивача відсутнє

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04.08.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012 у
справі № 2а-9580/11/2670 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва відхилити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04.08.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012 у
справі № 2а-9580/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко