Справа № 810/6413/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року 810/6413/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження в м. Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області, Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області,
Реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Садівницьке
товариство "Арсеналець-6" про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, визнання
протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області, Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області,
Реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, терті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Садівницьке
товариство "Арсеналець-6" та з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
розпорядження Обухівської районної
держаної адміністрації Київської
області №1531 від 27.11.2009 "Про
затвердження матеріалів попереднього
погодження вибору місця розташування
земельних ділянок та надання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність 6-ти громадянам для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради";

- визнати протиправними дії Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області по погодженню
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок ОСОБА_3 (земельна
ділянка площею 0,0192 га, розташована у
Обухівському районі Київській області
на території Підгірцівської сільської
ради, кадастровий номер :03:032:0112);
ОСОБА_4 (земельна ділянка площею 0,1200 га,
розташована у Обухівському районі
Київської області на території
Підгірцівської сільської ради,
кадастровий номер :03:031:0142); ОСОБА_5
(земельна ділянки площею 0,0662 га,
розташована у Обухівському районі
Київської області на території
Підгірцівської сільської ради,
кадастровий номер :03:032:0109); ОСОБА_6
(земельна ділянка площею 0,0456 га,
розташована у Обухівському районі
Київської області на території
Підгірцівської сільської ради,
кадастровий номер :03:032:0108);

- визнати протиправним та скасувати
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області №317 від 12.03.2010 в частині
затвердження проектів землеустрою та
передачі у власність земельних ділянок
ОСОБА_3, ОСОБА_4;

- визнати протиправним та скасувати
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області №316 від 12.03.2010 в частині
затвердження проектів землеустрою та
передачі у власність земельних ділянок
ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- визнати протиправними дії Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області щодо
державної реєстрації права власності
на відповідні земельні ділянки ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області
скасувати державну реєстрацію права
власності на земельні ділянки із
перерахованими вище кадастровими
номерами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- зобов'язати Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області скасувати
державну реєстрацію таких земельних
ділянок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Обухівська РДА незаконно та
протиправно затвердила проекти
землеустрою та передала у власність
земельні ділянки третім особам,
оскільки земельні ділянки цих осіб
накладаються на земельну ділянку
позивача. На думку позивача,
оспорюваними розпорядженнями
порушується її право на користування
земельними ділянками. У зв'язку з
зазначеним, позивач також вважає, що
Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області
протиправно погодило проекти
землеустрою та здійснило державну
реєстрацію земельних ділянок за
третіми особами.

Представником позивача подано до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності. Просив суд позов
задовольнити.

Обухівська РДА позов не визнала, подала
суду письмові заперечення із проханням
відмовити у задоволенні позову.
Вказала на правомірність дій державної
адміністрації під час прийняття
оскаржуваних рішень, дотримання
процедури і порядку, встановлених
законодавством, а також наявність усіх
необхідність документів для
затвердження проектів землеустрою
щодо відведення у власність земельних
ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідач - Управління
Держземагенства в Обухівському районі
позов не визнав, просив суд відмовити у
задоволенні позову. Стверджував про
дотримання відповідачем положень
Конституції і Законів України у цьому
випадку. Звертав увагу на те, що згідно
редакції Земельного кодексу України,
яка діяла до 1 січня 2013 року право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування і оренди
виникають з моменту державної
реєстрації; при цьому, право власності
на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.
Вказав, що чинним законодавством не
передбачено повноваження державного
територіального органу
Держземагенства щодо скасування
державної реєстрації земельної
ділянки, а встановлено лише можливість
внесення відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру
стосовно земельних ділянок.
Наголошував, що позивачем не ставиться
питання про скасування
правовстановлюючих документів із
кадастровими номерами :03:032:0112,
:03:031:0142, :03:032:0109, :03:032:0108,
тому скасування їх державної
реєстрації є порушенням права
власності власників відповідних
земельних ділянок.

Реєстраційна служба Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області просила розглядати
справи без участі її представника;
також вказала, що заперечують проти
задоволення позовних вимог.

Садівницьке товариство "Арсеналець-6"
подало заяву про розгляд справи без
участі представника товариства.
Вказали, що позовні вимоги підтримують.
Крім того, поінформували, що спірні
земельні ділянки у 1999 році передані у
постійне користування садівницького
товариства для ведення колективного
садівництва. У подальшому земельні
ділянки були приватизовані членами
товариства, що знайшло своє
відображення у відповідних актах на
право власності на землю, при цьому у
актах, крім основної, також внесені і
спірні додаткові ділянки. За наявними у
третьої особи відомостями у 2007 році
згадані земельні ділянки продані
членами Садівницького товариства
"Арсеналець-6" ОСОБА_1

Відповідачі Обухівська РДА, Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області та треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справу були
повідомлені належним чином, але про
причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених статтею, але прибули не всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, суд
має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Таким чином, суд вважає за можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є власником земельних ділянок в
садівницькому товаристві
"Арсеналець-6".

Позивачем на підтвердження наявності у
неї права власності надано суду копії
договорів купівлі-продажу:

- від 05.09.2007 між ОСОБА_7 та ОСОБА_1,
предмет договору - земельна ділянка
площею 370 квадратних метрів, належна
продавцю на праві приватної власності
на підставі державного акта серії IV-КВ
№077400. Межі визначені у такому акті як
ділянка НОМЕР_1: від А до Б - землі надані
ОСОБА_8, від Б до В - ОСОБА_9, від В до Г -
"Арсеналець-6", від Г до А - землі
Київського держлісгоспу;

- від 05.09.2007 між ОСОБА_10 та ОСОБА_1,
предмет договору - земельна ділянка
площею 290 квадратних метрів, належна
продавцю на праві приватної власності
на підставі державного акта серії IV-КВ
№108604. Межі визначені у такому акті: від
А до Б - землі надані ОСОБА_9, Б до В -
ОСОБА_11, В до Г - ОСОБА_12, Г до Д - ОСОБА_13,
від Д до Е - не зазначено, від Е до Є -
землі Підгірцівської сільської ради,
від Є до А - землі ОСОБА_7;

- від 05.09.2007 між ОСОБА_12 та ОСОБА_1,
предмет договору - земельна ділянка
площею 510 квадратних метрів, належна
продавцю на праві приватної власності
на підставі державного акта серії IV-КВ
№108650. Межі визначені у такому акті як
ділянка НОМЕР_1: від А до Б - землі
"Арсеналець-6", від Б до В - ОСОБА_15, від В
до А - землі ОСОБА_16

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що в вересні 2009 році треті
особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулись до голови Обухівської
районної державної адміністрації
Київської області із заявами про
виділення земельних ділянок у
власність для ведення індивідуального
садівництва за рахунок земель запасу
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області.

Висновками Управління земельних
ресурсів у Обухівському районі від
24.09.2009 №03-15/3254, Відділу містобудування,
архітектури, житлово-комунального
господарства та розвитку
інфраструктури Обухівської РДА від
05.10.2009 №464, Державного закладу "Київська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція Міністерства охорони здоров'я
України" від 17.11.2009 №03/02-5206, Управління
культури і туризму Київської обласної
державної адміністрації від 08.10.2009
№3/10437/02 та Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в Київській області від
15.10.2009 №06-13/9651 погоджено місце
розташування земельних ділянок
намічених до відведення у власність
6-ти громадянам, у тому числі ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

За результатами розгляду заяв та
вказаних вище висновків Обухівська РДА
Київської області прийняла
розпорядження від 27.11.2009 №1531 "Про
затвердження матеріалів попереднього
погодження вибору місця розташування
земельних ділянок та надання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність 6-ти громадянам для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради", яким затвердила
матеріали попереднього погодження
вибору місця розташування земельних
ділянок, намічених до відведення у
власність 6-ти громадянам, у тому числі
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, для
ведення індивідуального садівництва
та надала дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок вказаним громадянам.

На підставі зазначеного розпорядження
ТОВ "ІМІР" було розроблено третім
особам - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
Проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність
громадянам України для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради Обухівського району
Київської області.

Вказані проекти були погоджені
висновками Управління Держкомзему у
Обухівському районі Київської області,
Відділу містобудування і архітектури
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області,
Державного закладу "Київська обласна
санітарно-епідеміологічна станція
Міністерства охорони здоров'я України",
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Київській області, Управління культури
і туризму Київської обласної державної
адміністрації.

У лютому 2010 року ТОВ "ІМІР" передало
вказані проекти на затвердження голові
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області.

Згідно з розпорядженням голови
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області від
12.03.2010 № 316 "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність 3-ом громадянам для
ведення індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради" було затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність, зокрема,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради та передано у власність
вказані земельні ділянки ОСОБА_6 площею
0,0635 га та ОСОБА_5 площею 0,0662 га.

Згідно з розпорядженням голови
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області від
12.03.2010 № 317 "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність 3-ом громадянам для
ведення індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради" було затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність, зокрема,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради та передано у власність
вказані земельні ділянки ОСОБА_4 площею
0,1200 га та ОСОБА_3 площею 0,0496 га.

Позивач вважає, що Обухівська РДА та
Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області
не мали законних підстав погоджувати
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки вказані
земельні ділянки третіх осіб
накладались на земельну ділянку
позивача, а тому, на думку останньої,
оспорюваними розпорядженнями та діями
щодо погодження проектів землеустрою
порушується її право на користування
земельними ділянками.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, суд виходив із
наступного.

Відносно правомірності прийняття
спірного розпорядження суд зазначає,
що відповідно до частини першої статті
1 Закону України від 09.04.1999 № 586-ХІV "Про
місцеві державні адміністрації" (в
редакції чинній на час прийняття
розпорядження) виконавчу владу в
областях, районах, районах Автономної
Республіки Крим, у містах Києві та
Севастополі здійснюють обласні,
районні, Київська та Севастопольська
міські державні адміністрації.

Згідно з частиною третьою статті 1
Закону України від 09.04.1999 № 586-ХІV "Про
місцеві державні адміністрації"
місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до статті 13 Закону України
від 09.04.1999 № 586-ХІV "Про місцеві державні
адміністрації" до відання місцевих
державних адміністрацій у межах і
формах, визначених Конституцією і
законами України, належить вирішення
питань, пов'язаних з використанням
землі, природних ресурсів і охорони
довкілля, та віднесено розпорядження
землями державної власності
відповідно до закону.

Стаття 6 Закону України від 09.04.1999 №
586-ХІV "Про місцеві державні
адміністрації" визначає, що на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази.

Згідно ст. 14 Конституції України земля
є основним національним багатством, що
знаходиться під особливою охороною
держави. Право на землю набувається і
реалізується громадянами і суб'єктами
господарської діяльності (юридичними і
фізичними особами) виключно відповідно
до закону.

Земельні відносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Згідно пункту 12 розділу X Перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Аналіз положень Земельного кодексу
України та Закону України "Про місцеві
державні адміністрації" свідчить, що
місцеві державні адміністрації при
вирішенні питань у галузі земельних
відносин, віднесених Конституцією
України та законами України до їхньої
компетенції, є суб'єктами владних
повноважень, які виконують владні
управлінські функції. Як суб'єкти
владних повноважень місцеві державні
адміністрації вирішують в межах закону
питання в галузі земельних відносин.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
визначений статтею 118 Земельного
кодексу України.

Відповідно до вимог частини шостої
статті 118 Земельного кодексу України, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності,
зокрема, для ведення садівництва у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної державної адміністрації із
зазначенням цільового призначення
земельної ділянки, її орієнтовних
розмірів, а також додають до нього
відповідні графічні матеріали.

Районна державна адміністрація
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян особами, які
мають відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін. (частина
сьома статті 118 Земельного кодексу
України).

Приписами частини восьмої статті 118
Земельного кодексу України
передбачено, що розроблений проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки подається Комісії з розгляду
питань, пов'язаних з погодженням
документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня
одержання проекту надає відповідному
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування свій
висновок щодо погодження проекту або
відмови у його погодженні. У разі
відмови у погодженні проект
повертається заявнику у зазначений у
цій частині строк.

Згідно частини дев'ятої статті 118
Земельного кодексу України, районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність (або про відмову
у передачі земельної ділянки у
власність або користування).

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, надання громадянину
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки є одним з етапів розгляду заяви
громадянина про одержання безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності.

При цьому, як вбачається зі змісту
статті 118 Земельного кодексу України,
розробка проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, а також
його експертиза мають на меті
визначення меж земельної ділянки в
натурі, а також з'ясування обставин, що
можуть бути перешкодою для надання
земельної такої ділянки громадянину.

З'ясування таких обставин є обов'язком
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування, що передує
прийняттю рішення про надання
громадянам безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності.

З матеріалів справи судом встановлено,
що у 2009-2010 роках ТОВ "ІМІР" виготовлено
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність
громадянам України для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради Обухівського району
Київської області, зокрема, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (далі - проект
землеустрою).

Проекти землеустрою погоджено
висновками Управління Держкомзему у
Обухівському районі Київської області,
Відділу містобудування і архітектури
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області,
Державного закладу "Київська обласна
санітарно-епідеміологічна станція
Міністерства охорони здоров'я України",
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Київській області, Управління культури
і туризму Київської обласної державної
адміністрації.

За результатами розгляду проектів
землеустрою Обухівською РДА Київської
області прийнято розпорядження від
12.03.2010 № 316 "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність 3-ом громадянам для
ведення індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради" та № 317 "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність 3-ом громадянам для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради", якими було затверджено
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність, зокрема,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 для
ведення індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради та передано у власність
земельні ділянки ОСОБА_6 площею 0,0635 га,
ОСОБА_5 площею 0,0662 га, ОСОБА_4 площею 0,1200
га та ОСОБА_3 площею 0,0496 га.

Як встановлено судом у ході розгляду
справи, на підставі оскаржуваних
розпоряджень третім особам були видані
державні акти на право власності:
ОСОБА_3 серії ЯЛ №848928, ОСОБА_4 серії ЯЛ
№848925, ОСОБА_5 серії ЯЛ №848924, ОСОБА_6
серії ЯЛ №848923.

Частиною 1 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого, зокрема,
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Згідно статей 3, 8, 19 Конституції України
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави; держава відповідає
перед людиною за свою діяльність; в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права, а органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Здійснюючи публічно-правові функції у
сфері надання земельної ділянки у
власність, Обухівська районна державна
адміністрація діяла як орган
виконавчої (публічної) влади і повинна
була ухвалювати свої рішення в межах
чинного на той час законодавства.

Громадяни, звернувшись до
компетентного органу із заявами про
виділення їм у власність земельної
ділянки, виконали всі передбачені
чинним на той час законодавством
України вимоги (розробка проекту
землеустрою, погодження та отримання
висновків компетентних органів тощо),
що стало підставою для надання їм
земельних ділянок у власність та
видачі Державних актів про право
власності на землю.

У відповідності до частини восьмої
статті 118 Земельного кодексу України
єдиною підставою відмови у погодженні
проекту землеустрою може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

При винесенні оскаржуваних
розпоряджень відповідачем
досліджувались проекти землеустрою,
виготовлені ТОВ "ІМІР", щодо відведення
земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради саме на предмет
відповідності його положенням чинного
законодавства.

Судом також було встановлено, що
вказані проекти були погоджені
відповідними органами, під час їх
розробки і затвердження, а порушень
земельного законодавства не виявлено.

Отже, у відповідача були відсутні
правові підстави для відмови у
погодженні проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, зокрема,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

Суд зазначає, що обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є порушення у
зв'язку з його прийняттям прав, свобод
та інтересів фізичних осіб або
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, у суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Крім того, суд наголошує на тому, що
факт надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, отримання висновків
від уповноважених органів державної
влади щодо можливості передачі
громадянам у власність чи користування
земельних ділянок, а також експертиза
проекту з метою з'ясування обставин, що
перешкоджають відчуженню земельних
ділянок або визначають умови її
використання, подальше затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок за відсутності
обставин, які унеможливлюють
відведення земельної ділянки
громадянам, в принципі не можуть
призвести до порушення прав держави,
адже є обов'язковою складовою
визначеної Земельним кодексом України
процедури відчуження державою
земельної ділянки чи передачі її у
користування громадянам.

Перешкоджання органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
здійсненні ним передбаченої законом
процедури, а також примушування до
припинення реалізації передбаченої
законом компетенції і прийняття
незаконного та необґрунтованого
рішення є протиправним втручанням в
діяльність відповідного суб'єкта
владних повноважень.

Крім того, суд зазначає, що
розпорядження районної державної
адміністрації про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, а також
про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок за
своєю правовою природою є
індивідуальними актами застосування
норм права (правозастосовчими актами
індивідуальної дії), які за юридичними
наслідками відносяться до
правоконстатуючих актів (констатує
факт надання згоди на розробку проекту,
затвердження проекту та передачу у
власність земельних ділянок), є
виконаними в силу самого факту їх
прийняття, а тому є такими, що вичерпали
свою дію одночасно з їх прийняттям.

Розпорядження про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, а також
розпорядження про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу у
власність громадянам як
адміністративні акти, що вичерпали
свою дію, не можуть бути скасовані чи
змінені.

Аналогічна правова позиція розкрита в
рішенні Конституційного Суду України
від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009 за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування), в якому суд
Конституційний Суд України постановив,
що ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Таких саме висновків, щодо віднесення
розпоряджень голів місцевих державних
адміністрацій, як і оскаржуваних
розпоряджень, до ненормативних
правових актів дійшов Верховний Суд
України у постанові від 05.03.2012.

З приводу доводів позивача, що
оскаржуваними розпорядженнями
погоджено проекти землеустрою та
передано у власність третім особам
земельні ділянки, які накладаються на
земельну ділянку позивача, суд
зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно заперечень Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області, останній
пояснив, що відповідно до
індексно-кадастрової карти
Обухівського району, програмного
забезпечення ведення чергового
кадастрового плану та інших графічних
матеріалів (ортофотоплан) земельні
ділянки ОСОБА_4 (кадастровий номер
:03:031:0142), ОСОБА_3 (кадастровий номер
:03:032:0112), ОСОБА_5 (кадастровий номер
:03:032:0109) та ОСОБА_6 (кадастровий
номер :03:032:0108) розташовані за
межами Садівницького товариства
"Арсеналець-6".

З огляду на зазначене, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено, що
земельні ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 розташовані на
території Садівницького товариства
"Арсеналець-6" та накладаються на
земельну ділянку позивача.

Обов'язок доказування визначений у
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України. Зокрема, частина
перша даної норми встановлює, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина друга даної статті визначає, що
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, ці норми одночасно покладають
обов'язок на сторін доводити суду
обґрунтованість своїх тверджень або
заперечень.

Проте, під час судового розгляду
позивачем не було доведено суду
обґрунтованості позовних вимог, а
також не спростовано доводів
відповідачів.

Водночас, за наслідком судового
розгляду справи суд дійшов висновку, що
Обухівська РДА приймаючи
розпорядження від 27.11.2009 №1531, від 12.03.2010
№ 316, № 317 та Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області погоджуючи
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок третім особам діяли
виключно на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України. У зв'язку з цим, судом не
встановлено порушень відповідачами
вимог частини другої статті 19
Конституції України, а також вимог
земельного законодавства та, як
наслідок, порушень інтересів позивача.

Як встановлено судом, проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради Обухівського району
Київської області виготовлено та
погоджено у відповідності до вимог
чинного законодавства, а розпорядження
про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою та про їх
погодження не можуть бути скасовані
судом, оскільки прийняті відповідачем
правомірно та вичерпали свою дію.

Враховуючи, що позовні вимоги про
зобов'язання Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області та
реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області вчинити певні дії є
похідними від позовних вимог про
скасування оскаржуваних розпоряджень,
зазначені вимоги позивача також не
підлягають задоволенню.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, враховуючи наведені
обставини в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що викладені у позовній заяві
позовні вимоги є безпідставними та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 11, 14, 69-71, 159 -163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.