Справа № 127/21631/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/21631/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Прокопчук
А.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

23 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю секретаря судового
засідання: Бондаренко С.А.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Козак Наталії Петрівни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької районної
державної адміністрації на постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 10 листопада 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької районної державної
адміністрації про зобов'язання
перерахувати та виплатити щорічну
разову грошову допомогу ,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької районної
державної адміністрації в якому
просив зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
щорічної разової допомоги до 5 травня в
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком відповідно до ч.5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 листопада 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач оскаржив його до суду
апеляційної інстанції, шляхом подання
апеляційної скарги, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, а також на не
повне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просив скасувати вищезазначену
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовільнити.

Позивач заперечував проти задовлення
апеляційної скарги, просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції з матеріалів
адміністративної справи, позивач є
інвалідом війни ІІ групи та має право
на отримання щорічної разової грошової
допомогу до 5 травня згідно ч.5 ст.13
Закону України "Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту".

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що при
виплаті позивачу щорічної грошової
допомоги до 05 травня в 2014 році
відповідач, зважаючи на пріорітетність
законів над підзаконними правовими
актами, повинен був керуватись нормами
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постановою Кабінету
Міністрів України від 16.04.2014 р. №102
"Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" була
змінена вище зазначена стаття Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", а
саме зазначено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом України про
Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що
не відповідають Конституції України
положення п. 20 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" стосовно
виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У 2014 році зміни до ст.13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" станом на час
виплати позивачу разової грошової
допомоги до 5 травня не вносилося.

Таким чином, відповідач у 2014 році
повинен був застосовувати
законодавство, яке діяло на час
проведення відповідних щорічних
виплати грошової допомоги до 5 травня,
а саме, ст.13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції від
09.07.2007 року, зокрема, щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам
I групи - десять мінімальних пенсій за
віком; II групи - вісім мінімальних
пенсій за віком; III групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Право на встановлення у 2014 році розміру
разової грошової допомоги до 5 травня
Кабінету Міністрів України
законодавцем не надавалось.

Посилання відповідача, як на
правомірність своїх дій, щодо
проведення виплати щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
позивачу відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 р.
№102 "Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань" колегія
суддів вважає безпідставними, виходячи
з наступного.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.92 Конституції
України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст.75 Конституції
України встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є
парламент - Верховна Рада. Конституція
не надавала права парламенту
делегувати свої повноваження іншим
державним органам, а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від
01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що при здійсненні позивачу
нарахування або перерахунку пенсії
застосуванню підлягають положення
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постанов Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" установлено, що норми
і положення ст.ст.12,13,14,15,16 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
застосовуються у порядку та розмірах
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік, однак зазначені зміни до Закону
були внесені лише 31 липня 2014 року
(набрали чинності з 03 серпня 2014 року),
тобто після проведених позивачу
виплат.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 10
листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
25 грудня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.