Справа № 2а-8/10
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014р.
Справа № 876/4251/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької
Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Клюби В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської РДА Львівської області, м
Самбір Львівської області

на постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 30.12.2010р. №2а-8/10

за позовом ОСОБА_1 с.Задністря
Самбірський район Львівської області

до Управління праці та соціального
захисту населення Самбірської РДА
Львівської області, м.Самбір
Львівської області про нарахування
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 16.12.2008 року звернулась
до суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Самбірської РДА
Львівської області, у якому просила
визнати протиправними дії відповідача,
зобов'язати відповідача виплатити
недоотриману допомогу з 07 березня 2007
року по 07 січня 2010 року та стягнути
одноразову допомогу при народженні
дитини в розмірі 1308,40 грн.
недоотриманої суми державної допомоги.

Постановою Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 30.12.2010р. адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської РДА Львівської області.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської РДА Львівської області
провести нарахування та виплату на
користь ОСОБА_1 державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року відповідно до ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності і
витратами, обумовленими народженням і
похованням». В решті позовних вимог -
відмовлено за безпідставністю.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач належить до категорії
громадян, які мають право на допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». Посилався на рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року, відповідно до якого визнано
неконституційними окремі положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», зокрема ч.2 ст.56, п.14
ст.71, яким було зупинено і обмежено
право на отримання спірних виплат.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач -
Управління праці та соціального
захисту населення Самбірської РДА
Львівської області.

В апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що,
відповідно до Бюджетного кодексу
України, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють відповідні видатки за
загальним фондом бюджету тільки в
межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно -
правових актів застосовуються лише в
тій частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України та Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік». З огляду на це Управління не
може змінити видатки держави,
затверджені державним бюджетом,
оскільки це є прямим порушенням
Конституції та чинного законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності

Колегія суддів, у відповідності до п.2
ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у матеріалах
справи доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних міркувань.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
оскільки Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» не
визначено відповідно до якого
прожиткового мінімуму визначається
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, слід
застосовувати ч.1 ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року),
відповідно до якої розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» (в
редакції, яка діяла до 01.01.2008 року)
встановлено, що така допомога
надається щомісяця з дня надання
відпустки для догляду за дитиною по
день її закінчення, але не більше як по
день досягнення дитиною трирічного
віку включно.

Колегія суддів зазначає про те, що
положення п.7 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
яким було зупинено і обмежено на 2007 рік
дію ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, а також положення абз.
3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», щодо порядку
визначення розміру такої допомоги,
рішенням Конституційного суду України
№6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції
України передбачено, що закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки рішення Конституційного суду
України №6-рп було ухвалено 09.07.2007 року,
то колегія суддів зазначає, що позивач
має право на перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
включно.

Колегія суддів також зазначає про
відсутність підстав для нарахування та
виплати на користь позивача допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у визначеній сумі,
оскільки предметом даного спору є
право на отримання позивачем допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, а не розмір
нарахування, й суд не може перебирати
на себе функцію органу, на який законом
покладено такі повноваження.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову, та зазначає, що
вірним способом відновлення
порушеного права позивача є покладення
на відповідача обов'язку провести
належне нарахування та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі визначеному ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» за період з 09.07.2007 року по 31
грудня 2007 року включно з урахуванням
виплачених позивачу сум, що на думку
колегії суддів, відповідає нормам
матеріального права, фактичним
обставинам справи та наявним у ній
доказам.

Крім того, колегія суддів погоджується
із твердженнями суду першої інстанції
про необхідність покладення обов'язку
з нарахування і виплати спірної
допомоги саме на Управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської РДА Львівської області в
силу вимог ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
ст..43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції прийняв рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги його не
спростовують.

Керуючись ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1
ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської РДА Львівської області на
постанову Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 30.12.2010р.
№2а-8/10 у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Самбірської РДА
Львівської області про нарахування
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -
залишити без задоволення.

2.Постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 30.12.2010р. №2а-8/10 у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської РДА Львівської області про
нарахування допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.В. Клюба