Справа № 818/2719/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р. Справа № 818/2719/14

Головуючий 1 інстанції:
Воловик С.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області та Головного
управління Державного казначейства
України в Сумській області на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.2014р. по
справі № 818/2719/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Сумський завод насосного
та енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш»

до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області, Головного
управління Державного казначейства
України в Сумській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення та стягнення
коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «Сумський завод насосного
та енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш», звернувся до
Сумського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом, в
якому просив скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області №
/48033 від 12.09.14 р. про зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ, з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій, в розмірі 37262,0 грн.; стягнути з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш» 24840,0 грн. бюджетної
заборгованості з ПДВ.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.14 р. по
справі № 818/2719/14 адміністративний позов
задоволено в повному обсязі: визнане
протиправним та скасоване податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області №
/48033 від 12.09.14 р. про зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ, з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій, в розмірі 37262,0 грн. та стягнуто
з Державного бюджету України (40000, м.
Суми, вул. Воскресенська, 7, рах. 0002,
банк ГУ ДКУ у Сумській області, МФО 837013,
код 23636315, код бюджетної класифікації
14010200) на користь ПАТ «Сумський завод
насосного та енергетичного
машинобудування «Насосенергомаш» (40000,
м. Суми, пл. Привокзальна, 1, код 05785448)
24840,0 грн. бюджетної заборгованості з
ПДВ.

Відповідач, ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів
у Сумській області, не погодився з
рішенням суду першої інстанції та
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
04.11.14 р. по справі № 818/2719/14 та прийняти
нове судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач, Головне управління
Державного казначейства України в
Сумській області, також не погодився з
рішенням суду першої інстанції та
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
04.11.14 р. по справі № 818/2719/14 в частині
стягнення з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Сумський завод
насосного та енергетичного
машинобудування «Насосенергомаш» 24840,0
грн. бюджетної заборгованості з ПДВ та
в цій частині прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
обставини, викладені в апеляційній
скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на
апеляційну скаргу ДПІ у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області, в яких
просив залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у
Сумській області підлягає частковому
задоволенню, а апеляційна скарга
Головного управління Державного
казначейства України в Сумській
області підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
слугував акт № 3480/18-19-15-02/05785448 від 26.08.14
р. невиїзної документальної перевірки
ПАТ «Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника банку за жовтень 2011 р.,
березень-червень та серпень 2012 р. і
квітень 2014 р. (а.с.16-64), в якому
зафіксовані порушення підприємством
позивача вимог податкового
законодавства, у зв'язку з чим ПАТ
«Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш» зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ за
вказані періоди в сумі 24840,0 грн. та
застосовані штрафні санкції у розмірі
12422,5 грн. (а.с. 65).

Не погоджуючись з прийнятим
контролюючим органом податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся до суду першої інстанції із
вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції процитував зміст п.
198.6 ст. 198, п. 14.1.181 та п. 14.1.18 ст. 14, п. 201.10
ст. 201, п. 201.6 ст. 201 ПК України, на
підставі чого ним був зроблений
висновок, що позивач сформував
податковий кредит на підставі належно
оформлених податкових накладних,
виданих йому продавцями, та із
зазначеного випливає, що сума
податкового кредиту та відповідно суму
бюджетного відшкодування позивач
сформував правомірно, оскільки ПДВ
входить до складу договірної суми,
сплаченої продавцеві.

З матеріалів справи вбачається та це
було правильно встановлено судом
першої інстанції, що підставою для
висновків про порушення позивачем
вимог податкового законодавства
слугували матеріали перевірок ТОВ «НВО
«Станкоресурс», отримані від
Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська
(акт № 661/2203/36839702 від 07.02.14 р.) про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «НВО «Станкоресурс» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за вересень 2011
р., травень, червень, липень 2012 р.; ДП
«Будмонтаж» «КПА», отримані від
Глухівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Сумській області (акт № 107/18-04-22-015/31657304
від 03.02.14 р.) про результати
позапланової виїзної перевірки ДП
«Будмонтаж» «КПА» з питань
правомірності формування податкового
зобов'язання та податкового кредиту по
деклараціям з ПДВ по взаємовідносинах
з платниками податків за період з 01.06.11
р. по 31.07.11 р., з 01.10.11 р. по 30.11.11 р., з 01.02.12
р. по 29.02.12 р.; ТОВ «Технодок», отримані
від Харківської ОДПІ м. Харків (акт №
697/220/30357397 від 19.12.12 р.) про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
«Технодок» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за лютий-квітень 2012 р.; ТОВ
«Мескон», які отримані від ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС (акт №
264/22-4/37449060 від 23.01.13 р.) про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
«Мескон» щодо підтвердження
господарських операцій із платниками
податків за вересень 2011 р., квітень 2012
р.; ТОВ «Приват Капітал», отримані від
ДПІ у Красногвардіському районі м.
Дніпропетровська (акт № 1732/15-00/38529491 від
26.06.14 р.) про неможливість зустрічної
перевірки ТОВ «Приват Капітал» під час
здійснення господарських операцій з
контрагентами за березень 2014 р.

З урахуванням отриманої інформації
відповідачем був зроблений висновок
про те, що відсутні факти передачі
товарів від контрагентів - продавців у
зв'язку з відсутністю у останніх
трудових ресурсів, майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу; не підтвердження
фактичного відвантаження (надання)
товарів (робіт, послуг), реального
транспортування та зберігання (не
виявлено первинних документів, по яких
відбувався рух товару (робіт, послуг)
від продавця до покупця), а також
відсутні документи, що підтверджують
прийняття, оприбуткування та
відвантаження товару (надання робіт,
послуг). Відсутні документи, відповідно
до яких можна було б встановити вид
робіт (послуг), вид транспорту, розмір
витрат, особу, яка понесла дані витрати.
Враховуючи віддаленість підприємств
та оперативність проведення
господарських операцій, перевіркою
встановлено, що операції
купівлі-продажу позивача з ТОВ «НВО
«Станкоресурс», ДП «Будмонтаж» «КПА»,
ТОВ «Технодок», ТОВ «Мескон», ТОВ
«Приват Капітал» не спричиняють
реального настання правових наслідків,
оскільки за результатами цих перевірок
не підтверджена реальність здійснення
господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість і
розрахунки, встановлена відсутність
об'єктів оподаткування та неможливість
реального здійснення платниками
податків операцій по ланцюгу
постачання з постачальниками та
покупцями.

На підставі наведеного судом першої
інстанції був зроблений висновок, що
відповідач вважає, що податкове
законодавство ставить у пряму
залежність факт включення
постачальником товарів (послуг)
податкових зобов'язань (відповідне їх
декларування) з наданням податкової
накладної і, відповідно, унеможливлює
надання податкової накладної покупцю
чи одержувачу послуг без включення
податкових зобов'язань до декларації з
боку контрагентів. У разі отримання
податкової накладної
підприємством-покупцем або
одержувачем послуг без декларування
податкових зобов'язань постачальником,
ця податкова накладна не може
вважатись підставою для формування
податкового кредиту першим. Також, за
твердженням податкового органу,
неможливість проведення зустрічної
перевірки контрагента через його
відсутність за місцезнаходженням або
ліквідацію, так само, як і висновки
податкових органів викладені в актах
перевірки цих контрагентів, є
достатніми підставами для того, щоб
вважати господарські операції не
реальними, здійсненими без наміру
настання правових наслідків, з метою
надання податкової вигоди у вигляді
формування штучного податкового
кредиту.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції правомірно визнав
безпідставним посилання відповідача
на акти про неможливість проведення
зустрічних звірок контрагентів
підприємства позивача, оскільки
нормами діючого законодавства України
не передбачена можливість посилання
ДПІ в ході проведення перевірки одного
суб'єкта господарювання на акти
перевірок інших суб'єктів
господарювання і на сторону
цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку перевірки відповідності
законодавству установчих документів
постачальників товару та дотримання
ними вимог податкового законодавства.
Навіть якщо контрагент позивача не
виконав своїх зобов'язань по сплаті
податку, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Чинне податкове законодавство
не ставить в залежність право позивача
на формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Зазначений висновок узгоджується із
правовою позицію, викладеною у
постановах Верховного Суду України від
31.01.11 р. у справах № 21-42а10 та № 21-47а10, та
практикою Європейського суду з прав
людини (рішення від 22.01.09 р. у справі
«БУЛВЕС» АД проти Болгарії»), яку суди
повинні застосовувати як джерело права
відповідно ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Так, відповідно п. 57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі «Булвес» АД проти Болгарії від
22.01.09 р. судом було зазначено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, на думку зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини, є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Оскільки обмеження права сумлінного
платника податку на формування
податкового кредиту у зв'язку з
порушенням його контрагентами порядку
обліку та звітування по податкам
суперечать практиці Європейського
суду з прав людини.

Наведені вище обставини стали
підставою для суду першої інстанції
для задоволення позовних вимог в цій
частині. Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в цій
частині, оскільки доводи апеляційної
скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Сумського
окружного адміністративного суду від
04.11.14 р. по справі № 818/2719/14 в цій частині
позовних вимог прийнята з дотриманням
вимог чинного законодавства, колегія
суддів не виявила підстав для її
скасування.

Що стосується рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш» 24840,0 грн. бюджетної
заборгованості з ПДВ, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно п. 200.15 ст. 200 ПК України після
закінчення процедури судового
оскарження орган державної податкової
служби протягом п'яти робочих днів, що
настали за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми податку,
що підлягає відшкодуванню з бюджету. На
підставі отриманого висновку
відповідного органу ДПС орган
Державного казначейства України видає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Враховуючи положення вищенаведеної
норми права, колегія суддів зазначає,
що право на відшкодування суми
бюджетної заборгованості з ПДВ виникає
у платника податку лише після
закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження. Оскільки на момент
звернення до суду першої інстанції
процедура судового оскарження не була
закінчена, позовна вимога про
стягнення з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Сумський завод
насосного та енергетичного
машинобудування «Насосенергомаш» 24840,0
грн. бюджетної заборгованості з ПДВ є
передчасно.

Судом першої інстанції не було
враховано вищенаведених обставин, що
призвело до безпідставного
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Зважаючи на те, що постанова Сумського
окружного адміністративного суду від
04.11.14 р. по справі № 818/2719/14 в цій частині
позовних вимог прийнята з порушенням
вимог чинного законодавства, вона
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 202, 205,
207, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ДПІ у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 04.11.14 р. по справі № 818/2719/14 -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного
управління Державного казначейства
України в Сумській області на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.14 р. по
справі № 818/2719/14 - задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.14 р. по
справі № 818/2719/14 ? скасувати в частині
задоволення позову про стягнення з
Державного бюджету України (40000, м. Суми,
вул. Воскресенська, 7, рах. 0002, банк
ГУ ДКУ у Сумській області, МФО 837013, код
23636315, код бюджетної класифікації 14010200)
на користь ПАТ «Сумський завод
насосного та енергетичного
машинобудування «Насосенергомаш» (40000,
м. Суми, пл. Привокзальна, 1, код 05785448)
24840,0 грн. бюджетної заборгованості з
ПДВ та прийняти в цій частині нову
постанову про відмову у задоволенні
позову ПАТ «Сумський завод насосного
та енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш» про стягнення з
Державного бюджету України (40000, м. Суми,
вул. Воскресенська, 7, рах. 0002, банк
ГУ ДКУ у Сумській області, МФО 837013, код
23636315, код бюджетної класифікації 14010200)
на користь ПАТ «Сумський завод
насосного та енергетичного
машинобудування «Насосенергомаш» (40000,
м. Суми, пл. Привокзальна, 1, код 05785448)
24840,0 грн. бюджетної заборгованості з
ПДВ.

В іншій частині постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
04.11.14 р. по справі № 818/2719/14 - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П.