Справа № 820/18382/14
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 грудня 2014 р.
№ 820/18382/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача -
Батюк А.Г.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості

до ОСОБА_2

про стягнення суми ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, ОСОБА_2, в якому просить
суд стягнути в примусовому порядку з
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості, незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 5120,49 грн.
(п'ять тисяч сто двадцять гривень 49
копійок).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що відповідачу було
надано статус безробітного та
призначено допомогу по безробіттю. Під
час проведення перевірки було
встановлено факт, що ОСОБА_2 в період
перебування на обліку в центрі
зайнятості були укладені договори
цивільно - правового характеру від
13.01.2014 року; від 03.02.2014 р.; від 03.03.2014 р.;
від 01.04.2014 р.; від 05.05.2014 р.; від 02.06.2014; від
01.07.2014 р. про надання послуг Державному
підприємству «Завод хімічних
реактивів» Науково - технологічного
комплексу «Інститут монокристалів»
Національної академії наук України» та
згідно актів виконаних робіт від 31.01.2014
року; від 28.02.2014 року; від 31.03.2014 року; від
30.04.2014 року; від 30.05.2014 року; від 30.06.2014
року та від 31.07.2014 року отримував дохід,
а отже відносився до категорії
зайнятого населення та не мав права
перебувати на обліку як безробітній та
отримувати матеріальне забезпечення
на випадок безробіття. Незаконно
отримана допомога по безробіттю у сумі
5120,49 грн. ОСОБА_2 до теперішнього часу
не сплачена.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав зазначених у
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог
позивача, посилаючись на те, що
виконував роботу тимчасового
характеру, яка підпадає під дію п.3 ст.44
ЗУ "Про зайнятість населення".

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав та мотивів.

З матеріалів справи встановлено, що
09.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся за
сприянням у працевлаштуванні до
Харківського міського центру
зайнятості, де і був зареєстрований з
відкриттям персональної картки
№00067.

Судом встановлено, що згідно поданої
особистої заяви ОСОБА_2 від 09.01.2014 року,
відповідачу було надано статус
безробітного згідно з наказом від
09.01.2014 року № НТ140109 і відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" та "Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітним підприємницької
діяльності" призначена виплата
допомоги по безробіттю з урахуванням
страхового стажу з 16.01.2014 року по 25.07.2014
року.

Відповідача було знято з обліку у
центрі зайнятості на підставі наказу
Харківського міського центу
зайнятості №НТ140417 від 17.04.2014 року та
припинена виплата допомоги по
безробіттю у зв'язку з поданням
безробітнім письмової заяви про
відмову від послуг ДСЗ відповідно до
п.п.10 п.1 ст.31 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Як встановлено судом, Харківським
міським центром зайнятості проведена
перевірка обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення ОСОБА_2
відповідно до пункту 18 статті 22 Закону
України «Про зайнятість населення»,
Порядку розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 13.02.2009 року № 60/62,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 березня 2009 року за №
232/16248, на підставі наказу ХМЦЗ від
03.09.2014 р. №1342, щодо достовірності даних,
що впливають на виплату матеріального
забезпечення на випадок безробіття
проведено звірку з ДП «Завод хімічних
реактивів» НТК «Інститут
монокристалів» НАН України».

Під час проведення перевірки
встановлено факт, що ОСОБА_2 виконував
роботи товарознавця для ДП «Завод
хімічних реактивів» НТК «Інститут
монокристалів» НАН України» за
договорами цивільно-правового
характеру від 13.01.2014 року; від 03.02.2014 р.;
від 03.03.2014 р.; від 01.04.2014 р.; від 05.05.2014 р.;
від 02.06.2014 р.; від 01.07.2014 р. та відповідно
до актів прийому - здачі від 31.01.2014 року;
від 28.02.2014 року; від 31.03.2014 року; від
30.04.2014 року; від 30.05.2014 року; від 30.06.2014
року та від 31.07.2014 року отримував дохід
за перший квартал 2014 року у сумі 8240,0
грн., за другий квартал 2014 р. у сумі 9660,0
грн., які підприємство відобразило в
формі №1ДФ до ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області.

Вказані договори та акти прийому -
задачі виконаних робіт долучені до
матеріалів справи. (а.с.10-16).

На підставі виявленого факту позивачем
складений акт розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 19.09.2014 р. за № 1450-МД за
підписом директора підприємства та
скріплений печаткою.

Харківським міським центром
зайнятості виданий наказ від 23.09.2014
року за №1464 «Про повернення коштів,
виплачених як допомога по безробіттю
ОСОБА_2, в якому зазначалась сума, яка
підлягає поверненню, а саме 5120,49 грн.

Згідно з наказом від 23.09.2014 року №1464, у
відповідності до ч.2 п.18 ст.22 Закону
України «Про зайнятість населення»,
пунктами 6,7 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого спільним
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України та
Державної Податкової адміністрації
України від 13.02.2009 року № 60/62 повернути
кошти виплачені ОСОБА_2, як допомога по
безробіттю, за період з 16.01.2014р. по
16.04.2014р.

З наданої до матеріалів справи довідки
Харківського міського центру
зайнятості про нараховане та
перераховане матеріальне забезпечення
ОСОБА_2, встановлено, що за період з
16.01.2014 р. по 16.04.2014 р. відповідачу
виплачено допомоги в розмірі 5120,49 грн.

На виконання зазначеного наказу
позивачем відповідачу направлено лист
- претензію від 24.09.2014 р. за №25908, згідно
якого поінформовано про необхідність
повернення зазначених коштів, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом, Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України 13.02.2009 р. № 60/62, Постанова
правління Пенсійного Фонду Україна
13.02.2009 р. №7-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2009 р. за № 232/16248 розслідування
здійснюється шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Пунктом 4 вказаного порядку
передбачено, що для проведення
перевірки центри зайнятості
взаємодіють з Державною податковою
адміністрацією України та Пенсійним
фондом України шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Пунктом 5,6 вказаного порядку
передбачено, що за результатами звірки
або перевірки оформлюється акт, який
підписується посадовими особами, що її
проводили. У разі встановлення центром
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Пунктом 7,8 вказаного порядку
передбачено, що рішення про повернення
коштів особою чи роботодавцем
оформлюється наказом. Протягом двох
робочих днів після прийняття рішення
центр зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти. У разі
неможливості вручення повідомлення
про необхідність повернення коштів з
підстав, передбачених абзацом першим
пункту 132 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.08.2002 N 1155, відмови особи чи
роботодавця повернути кошти, а також у
разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

В зв'язку із встановленими обставинами
справи суд зазначає, що згідно ч.2 ст. 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
зайнятість населення" № 5067-VI від 05.07.2012
року, безробітний - особа віком від 15 до
70 років, яка через відсутність роботи
не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів
як джерела існування, готова та здатна
приступити до роботи.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про зайнятість населення", до
зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Зайнятість - не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

Відповідно до п.6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №357 від 20
березня 2006 року (далі -Порядок), у разі
встановлення центрами зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених з дня
призначення виплат стягуються з такої
особи відповідно до пункту 7 цього
Порядку.

Відповідно до п.7 зазначеного Порядку,
рішення про повернення коштів особою
та відшкодування коштів роботодавцем
приймається директором центру
зайнятості і оформляється наказом.

Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення про відшкодування
коштів роботодавцем центр зайнятості
надсилає роботодавцю повідомлення про
необхідність відшкодування незаконно
виплачених особі коштів протягом 10
календарних днів після отримання
повідомлення.

Повернення коштів особою здійснюється
протягом 10 робочих днів після її
ознайомлення під особистий підпис з
прийнятим рішенням про повернення
коштів.

У разі відмови особи повернути кошти
або відмови роботодавця відшкодувати
кошти, а також у разі неповернення
(невідшкодування) їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Частиною 3 статті 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідач не повідомив Харківський
міський центр зайнятості про те, що у
період його перебування на обліку як
безробітного він виконував роботи
згідно з договорами цивільно-правового
характеру. Тобто, відповідачем
порушено вимоги статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», оскільки саме
відповідач, який став на облік служби
зайнятості, зобов'язаний був своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати йому
забезпечення та надання соціальних
послуг, а в разі умисного невиконання
зазначеного обов'язків здійснюється
стягнення з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Заперечення відповідача суд не приймає
до уваги, оскільки відповідно до ч.4 ст.31
Закону України "Про зайнятість
населення" з особами, які беруть участь
у громадських роботах, укладаються на
строк, що сумарно протягом року не може
перевищувати 180 календарних днів,
строкові трудові договори для
працевлаштування на створені
тимчасові робочі місця. А, відповідно
до п.3 ч.1 ст.44 Закону України "Про
зайнятість населення", зареєстровані
безробітні мають право на збереження
права на виплату допомоги по
безробіттю на період участі у
громадських та інших роботах
тимчасового характеру (тривалістю до 180
днів, зокрема у разі заміщення
тимчасово відсутнього працівника) у
розмірах, встановлених до укладення
ними строкового трудового договору на
участь у таких роботах.

Таким чином, суд зазначає, що вказані
положення Закону України "Про
зайнятість населення" регулюють
відносини, що виникають з особами, які
беруть участь у громадських роботах, а
відповідач виконував роботи
товарознавця для ДП «Завод хімічних
реактивів» НТК «Інститут
монокристалів» НАН України» за
договорами цивільно-правового
характеру від 13.01.2014 року, від 03.02.2014 р.,
від 03.03.2014 р., від 01.04.2014 р., від 05.05.2014 р.,
від 02.06.2014 року, від 01.07.2014 р., які
містяться в матеріалах справи.

Крім того, в судовому засіданні
відповідач підтвердив факт укладання
договорів з ДП «Завод хімічних
реактивів» НТК «Інститут
монокристалів» НАН України» та
отримання доходу за вказаними
договорами.

Частиною 1 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 72 КАС України
передбачено, що обставини, які
визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом, якщо проти
цього не заперечують сторони і в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

Отже, позивачем вчинені дії щодо
встановлення обставин, які впливають
на порядок виплати матеріальної
допомоги по безробіттю, прийнято
рішення в межах повноважень та
відповідно до встановленого порядку та
з визначених законом підстав про
повернення допомоги по безробіттю, яке
надіслано відповідачу. На момент
розгляду справи сума отриманої
допомоги по безробіттю відповідачем не
повернута.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтовані та з
ОСОБА_2 підлягає стягненню незаконно
отримана допомога по безробіттю на
користь Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості в сумі 5120,49 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості, незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 5120.49 грн.
(п'ять тисяч сто двадцять гривень 49
копійок).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22
грудня 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко