Справа № 623/1353/13-а(2-а/623/68/13)
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
м. Київ К/800/42580/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 липня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області (далі - УПСЗН
Ізюмської МР Харківської області) про
визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому зазначив, що з 24 вересня по 23
жовтня 1986 року приймав участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в складі бригади
спеціалістів Харківської
санітарно-епідеміологічної служби.
Вказує, що йому встановлено
інвалідність внаслідок захворювання,
пов'язаного із роботами по ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, у зв'язку
з чим має право на отримання статусу
«інвалід війни» відповідно до пункту 9
частини 2 статті 7 Закону України від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (далі - Закон №
3551-XII). Посилаючись на відмову
відповідача у встановленні такого
статусу, просив суд визнати дії
неправомірними та зобов'язати УПСЗН
Ізюмської МР Харківської області
встановити статус інваліда війни.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 20 травня
2013 року позов задоволено. Визнано
протиправними дії УПСЗН Ізюмської МР
Харківської області щодо відмови у
наданні ОСОБА_4 статусу інваліда війни.
Зобов'язано УПСЗН Ізюмської МР
Харківської області надати ОСОБА_4
статус інваліда війни.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нову постанову
про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишення в силі
рішення суду першої інстанції.
Зазначає, що судом порушено норми
матеріального права, зокрема,
неправильно застосовано положення
Закону № 3551-XII. Вказує, що відсутність
рішення про залучення його до
ліквідації аварії на ЧАЕС у складі
невоєнізованих формувань Цивільної
оборони, не може бути підставою для
відмови у наданні статусу інваліда
війни, оскільки його участь у роботах
по ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи
підтверджена іншими документами.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 24 вересня по 23
жовтня 1986 року ОСОБА_4 перебував у
службовому відрядженні та приймав
участь в ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, згідно з наказом
санітарно-епідеміологічної служби
Харківської області від 17 вересня 1986
року №125-ДСП/2.

Позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та має
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи І
категорії серії А №001701.

З 26 січня 2011 року позивачу встановлено
першу групу інвалідності внаслідок
захворювання, пов'язаного із роботами
по ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
довідкою МСЕК серії ХАР-08 №017874 та
висновком Харківської експертної ради
від 15 березня 2012 року.

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
УПСЗН Ізюмської МР Харківської області
із заявою про надання статусу інваліда
війни, проте листом від 25 березня 2013
року №1875 відповідач відмовив йому у
задоволенні заяви з тих підстав, що він
не підпадає під категорію осіб, які
мають право на отримання такого
статусу.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7
Закону № 3551-XII до інвалідів війни
належать особи, залучені до складу
формувань Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР,
затвердженим постановою КПРС і Ради
Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року
№1111, та Положенням про невоєнізовані
формування Цивільної оборони СРСР,
затвердженим наказом начальника ІДО
СРСР від 06 червня 1975 року №90,
формування Цивільної оборони, в тому
числі невоєнізовані, створювались для
виконання заходів по ліквідації
аварій, катастроф, стихійних лих,
великих пожеж та їх наслідків, а також
при ліквідації аварій, катастроф,
стихійних сил, великих пожеж, та їх
наслідків, а також при застосуванні
засобів масового ураження (у воєнний
час), захисту і організації
життєзабезпечення населення. Завдання
щодо виконання завдань виробничого
характеру на них не покладалися та не
покладаються.

Отже особи, які залучались до складу
формувань Цивільної оборони у 1986 році
та інвалідність яких пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, за наявності
документів, підтверджуючих право на
отримання статусу інваліда війни,
мають право отримати такий статус з
видачею відповідного посвідчення.

Як встановлено апеляційним судом, у
період з 24 вересня по 23 жовтня 1986 року
позивач перебував у службовому
відрядженні в Київському обласному
відділі охорони здоров'я та виконував
обов'язки по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС у складі Міністерства
охорони здоров'я, яке не входило до
складу формувань Цивільної оборони.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про правомірність рішення
суб'єкта владних повноважень та
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення спору, тому підстав для
скасування ухваленого судового
рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак