Справа № 446/1567/13а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Справа № 876/8294/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління соціального захисту
населення Кам'янка-Бузької районної
державної адміністрації Львівської
області на постанову Кам'янка-Бузького
районного суду Львівської області від
27.05.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Кам'янка-Бузької
районної державної адміністрації
Львівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

18.07.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом до відповідача -
управління праці та соціального
захисту населення Кам'янка-Бузької
районної державної адміністрації
Львівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд :

- визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області щодо
відмови у наданні статусу інваліда
війни;

- зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області
надати позивачу статус інваліда війни;

- зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області
видати на ім'я ОСОБА_1 «Посвідчення
інваліда війни».

Позовні вимоги мотивовані тим, що що
під час боїв між радянськими та
німецькими військами, внаслідок
падіння та вибуху військового снаряду,
який неподалік впав, була вбита сестра
позивача ОСОБА_2, 1930 року народження, а
позивач отримав осколочне поранення
лівої руки та забій потиличної частини
голови. ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок
військових дій у його руці залишився
осколок, з яким він проходив на протязі
20 років. В 2004 році позивача визнано
інвалідом другої групи, у зв'язку із
захворюванням, яке пов'язане з
проходженням служби в органах
внутрішніх справ. Позивач неодноразово
звертався до відповідача із заявами
про надання йому статусу інваліда
війни, проте управлінням праці
протиправно відмовлено йому у наданні
цього статусу. ОСОБА_1 вважає відмову
відповідача незаконною, такою, що
порушує його права та інтереси, відтак
звернувся до суду із позовною заявою до
управління праці та соціального
захисту населення Кам'янка-Бузької
районної державної адміністрації
Львівської області.

Постановою Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 27.05.2014 р.
позов ОСОБА_1 до Управління праці і
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області на
дії суб'єкта владних повноважень в
сфері управлінської діяльності з
вимогою вчинити певні дії - задоволено.

Визнано дії управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної
адміністрації Львівської області щодо
відмови ОСОБА_1 у наданні статусу
інваліда війни протиправними.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області
надати ОСОБА_1 статус інваліда війни.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області
видати на ім'я ОСОБА_1 «Посвідчення
інваліда війни».

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що
враховуючи ту обставину, що позивачем
представлено документи, які
підтверджують, що інвалідність настала
внаслідок воєнних дій Великої
Вітчизняної війни, тому є законні
підстави і надання ОСОБА_1 статусу
інваліда війни відповідно до ст. 7
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду управління соціального захисту
населення Кам'янка-Бузької районної
державної адміністрації Львівської
області оскаржило його в апеляційному
порядку. Вважає, що оскаржувана
постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з помилковим застосуванням
норм матеріального права, порушенням
норм процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
задовольнити частково, з наступних
підстав.

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 18.07.2013 року позивач -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
відповідача - управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд :

- визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області щодо
відмови у наданні статусу інваліда
війни;

- зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області
надати позивачу статус інваліда війни;

- зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області
видати на ім'я ОСОБА_1 «Посвідчення
інваліда війни».

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України -
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В силу ч.1 ст. 100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Як наслідок, із матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду
із позовними вимогами 18.07.2013 року, а про
порушення свої прав та інтересів
позивач дізнався ще у жовтні 2010 року.

Дана обставина підтверджується листом
управління праці та соціального
захисту населення Кам'янка-Бузької
районної державної адміністрації
Львівської області від 10.10.2010 року № 1237
(а.с.8), зі змісту якого слідує, що
управління розглянуло заяву ОСОБА_1 та
подані ним документи та повідомило
заявника, посилаючись на ст.7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії соціального захисту» про те,
що посвідчення «інваліда війни»
видається на підставі довідки
медико-соціальної експертної комісії
про групу та причини інвалідності.
Управлінням було зазначено, що у
випадку ОСОБА_1 в довідці
медико-соціальної експертної комісії
зазначено, що причиною його
інвалідності стало захворювання,
пов'язане з проходженням служби в
органах внутрішніх справ, яке
неможливо прив'язати до ст.7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії соціального захисту».
Управлінням праці та соціального
захисту населення Кам'янка-Бузької
районної державної адміністрації
Львівської області у листі від 10.10.2010
року також було зазначено, що для того
аби надати ОСОБА_1 статус інваліда
війни йому потрібно документально
підтвердити факт поранення у
неповнолітньому віці внаслідок
воєнних дій в період Великої
Вітчизняної війни, яке призвело до
інвалідності.

Отже, ще у 2010 році, отримавши відмову
від управління, позивачу було відомо
про порушення його прав та інтересів, і
саме з цього часу він повинен був
звернутися до суду за їх захистом,
шляхом подання позовної заяви, у межах
передбаченого нормами КАС України
строку звернення до суду.

Крім цього, у матеріалах справи наявна
копія рішення Кам'янка-Бузького
районного суду Львівської області від
18.07.2011 року, яким встановлено факт, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у малолітньому
віці отримав поранення від час воєнних
дій під час Великої Вітчизняної у війни
(а.с.6). Проте, позивач звернувся у суд
лише 18.07.2013 року, після спливу
встановленого строку звернення до
суду.

Відтак, ОСОБА_1, на момент подання
позовної заяви, пропущений
передбачений КАС України
шестимісячний строк на звернення до
суду.

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів звертає увагу на те, що в
силу правової норми ч.1 ст.100 КАС
України, суд на підставі позовної заяви
та доданих до неї матеріалів може
знайти підстави для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 в позовній
заяві не ставилась вимога про
поновлення строку звернення до суду та
така вимога не заявлялась в ході
судового розгляду справи.

Відтак, наявні правові підстави для
застосування у спірних
правовідносинах ч.1 ст.100 КАС України та
залишення позовних вимог без розгляду.

Як наслідок, враховуючи те, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, суд апеляційної інстанції
вважає, що ОСОБА_1 пропущено строк на
звернення до суду без поважних причин,
оскільки про порушення своїх прав та
інтересів позивач дізнався ще у 2010
року, а звернувся до суду лише в липні
2013 року, не подавши при цьому належним
чином вмотивованого клопотання про
поновлення пропущеного строку на
звернення до суду.

Даній обставині, при постановленні
судового рішення, не було надано
належної правової оцінки
Кам'янка-Бузьким районним судом
Львівської області.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної
інстанції вважає, що адміністративний
позов ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії - слід
залишити без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин не
вірно застосував норми процесуального
права, що призвело до ухвалення
незаконного рішення, яке підлягає
скасуванню.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 100,
195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
соціального захисту населення
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області
задовольнити частково, а постанову
Кам'янка-Бузького районного суду
Львівської області від 27.05.2014 р. по
справі № 446/1567/13-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Кам'янка-Бузької
районної державної адміністрації
Львівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Р.Й. Коваль

Ухвала складена в повному обсязі 16.12.2014
року.