Справа № 811/3630/13-а
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2014 рокусправа № 811/3630/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2013 року

у справі № 811/3630/13-а

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Бобринецькому районі
Кіровоградської області

до Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області

про визнання протиправним та
скасування акту та листа-вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Бобринецькому районі Кіровоградської
області звернулося до суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати розділ 5 «Ревізія справ на
предмет дотримання порядку
призначення та виплати пенсій,
надбавок та підвищень до пенсій» акту
ревізії Державної фінансової
інспекції в Кіровоградській області
від 11.10.2013 року № 04-09/2011 в частині
зайвого нарахуванням та виплати пенсії
ОСОБА_1 в сумі 27022,95 грн. Визнати
протиправним та скасувати п. 2.1
листа-вимоги відповідача від 30.10.2013
№11-04-14-14/6728 в частині зайвого
нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 в
сумі 27022,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
помилковістю висновків відповідача,
викладених в акті ревізії щодо
порушення позивачем законодавства при
призначенн6і та виплати пенсій.
Позивачем правильно, у відповідності
до норм чинного законодавства,
проведено нарахування та виплату
пенсії ОСОБА_1 в сумі 27022,95 грн. Оскільки
ОСОБА_1 було обрано на посаду
сільського голови з посади вчителя,
отже період його роботи на виборній
посаді було зараховано до стажу роботи
за тією спеціальністю, за якою він
працював до обрання на виборну посаду,
а відтак пенсія за вислугу років
призначена при залишенні роботи, яка
дає право на цей вид пенсії.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013
адміністративний позов задоволено в
повному обсязі. Визнано протиправним
та скасовано розділ 5 «Ревізія справ на
предмет дотримання порядку
призначення та виплати пенсій.
надбавок та підвищень до пенсій» акту
ревізії від 11 жовтня 2013 року №04-09/211 в
частині встановлення факту зайвого
нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 в
сумі 27 022,95 грн.; визнано протиправним
та скасовано пункт 2.1 листа-вимоги від 30
жовтня 2013 року №11-04-14-14/6728.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким зобов'язати позивача виконати п. 2.1
листа вимоги від 30.10.2013 № 11-04-14-14/6728.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в
порушення норм чинного законодавства
позивачем призначена та нарахована
пенсія ОСОБА_1 за вислугу років як
працівнику освіти та враховано його
стаж посадової особи органів місцевого
самоврядування незважаючи на те, що він
не залишив роботу, яка дає право на
пенсію. Також, відповідач вказує, що
акти перевірки не є рішеннями суб'єкта
владних повноважень та не спричиняють
виникнення будь-яких прав та обов'язків
осіб чи суб'єктів владних повноважень,
а отже не породжують правовідносини, що
можуть бути предметом спору.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з огляду
на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено планову ревізію
використання бюджетних коштів,
передбачених управлінню Пенсійного
фонду України в Бобринецькому районі
на дотації на виплату пенсій, надбавок
та підвищень до пенсій, призначених за
різними пенсійними програмами та
покриття дефіциту коштів Пенсійного
фонду України для виплати пенсій за
період з 01.01.2011 по 01.08.2013, за
результатами якої складено акт №04-09/211
від 11.10.2013.

Розділом 5 вказаного акту встановлено,
що Управлінням Пенсійного фонду
України в Бобринецькому районі станом
на 01.08.2013 здійснюється нарахування та
виплата пенсії за вислугу років ОСОБА_1
(пенсійна справа №122800). Вказана пенсія
призначена та нарахована за вислугу
років як працівнику освіти та
враховано його стаж посадової особи
органів місцевого самоврядування
незважаючи на те, що він не залишив
роботу, яка дає право на пенсію,
оскільки на момент звернення до
Управління Пенсійного фонду в
Бобринецькому районі працював на
посаді голови Червонозорівської
сільської ради (а.с.7-17, 28-48).

30.10.2013 відповідачем складено вимогу
«Про усунення недоліків, виявлених
ревізією» (лист № 11-04-14-14/6728), пунктом 2.1,
якого зобов'язано позивача до 15.11.2013
стягнути з особи, винної у зайвих
грошових виплатах, кошти в сумі 27022,95
грн. в порядку, визначеному чинним
законодавством.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про протиправність оскаржуваної
вимоги Державної фінансової інспекції.

Відповідно до ст. 2 Закону України
№2939-ХІІ від 26.01.1993 «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні», в редакції, що
діяла на час проведення ревізії,
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті (ст.4 Закону
№2939-ХІІ).

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року №550 (в редакції, що діяла
на час спірних правовідносин),
визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2939-ХІІ
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджетів та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

Щодо виявленого проведеною ревізією
порушення, як вбачається з матеріалів
справи, гр.ОСОБА_1 у період з 1972 року по
1989 рік та з 2003 року по 2006 рік працював на
посаді вчителя, а з 1989 року по 1998 рік та
з 2006 року займав посаду голови
Червонозорівської сільської ради.

18.05.2007 ОСОБА_1 звернувся до позивача із
заявою про нарахування пенсії за
вислугою років. У розрахунок стажу
роботи, який дає право на пенсію за
вислугою років, ОСОБА_1 зараховано
педагогічний стаж (17 років 2 місяці 16
днів) та стаж роботи на посадах в
органах місцевого самоврядування (9
років 10 місяців 19 днів) із обчисленням
розміру пенсії з середньомісячного
заробітку, одержуваного ОСОБА_1 на
посаді вчителя за період з 1983 по 1987 роки
та у 2003, 2004 роках.

Відповідно до п. «е» ч.1 ст.55 Закону
України №1788-XII від 05.11.1991 «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти,
охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
№909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років» затверджено перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років.

У розділі І цього Переліку зазначені
заклади й установи освіти та посади,
робота на яких дає право на пенсію за
вислугу років, зокрема, посади
учителів, директорів, завідуючих, їх
заступників з навчально-виховної
(навчальної, виховної)
навчально-виробничої частини або
роботи з виробничого навчання
загальноосвітніх навчальних закладів.

Згідно з записами в трудовій книжці
ОСОБА_1 до обрання його на виборну
посаду голови Червонозорівської
сільської ради він працював на посаді
вчителя музики Павлогідківської
загальноосвітньої середньої школи,
тобто обіймав посаду в установі, яка
охоплюється Постановою Кабінету
Міністрів України №909.

За приписами ч.2 ст.7 Закону №1788-XII
пенсії за вислугу років призначаються
при залишенні роботи, яка дає право на
цю пенсію.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 на момент звернення до Позивача
із заявою про призначення пенсії за
вислугу років не займався в тих
закладах та установах освіти
педагогічною роботою, яка дає право на
призначення пенсії за вислугу років,
відповідно до Постанови №909, оскільки
правцював на посаді голови
Червонозорівської сільської ради

Частиною ч.4 ст.33 Закону України №93-IV
від 11.07.2002 «Про статус депутатів
місцевих рад» передбачено, що час
роботи депутата у місцевій раді на
постійній основі зараховується до
загального і безперервного стажу
роботи (служби) депутата, а також стажу
роботи (служби) за тією спеціальністю,
за якою він працював до обрання на
виборну посаду в раді.

На сільських, селищних, міських голів
поширюються повноваження та гарантії
депутатів рад, передбачені законом про
статус депутатів рад, якщо інше не
встановлено законом (ч.5 ст.12 Закону
України №280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве
самоврядування в Україні»).

Враховуючи те, що вимога ст.7 Закону
№1788-XII щодо залишення роботи для
призначення пенсії за вислугу років
стосується лише тих посад і робіт, що
зазначені в Постанові №909, і що робота,
яка дає право ОСОБА_1 на пенсію за
вислугу років, є педагогічною
діяльністю, а не виборна посада, яка не
дає право на пенсію за вислугу років, а
лише зараховується до стажу роботи за
спеціальністю, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ОСОБА_1 має право на
пенсію за вислугу років, оскільки він
залишив педагогічну роботу.

Крім того, визначена відповідачем
вимога пред'явлена позивачу не спосіб,
що передбачений ст.10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні».

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі та в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» органу
державного фінансового контролю
надається право, зокрема,: пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до
бюджету виявлені ревізіями приховані
і занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства (п.7 ст.10 Закону);
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів (п.10 ст.10 Закону).

За правилами п.45 вказаного вище Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами у міру
виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи
контролюючого органу, не чекаючи
закінчення ревізії, мають право усно
рекомендувати керівникам об'єкта
контролю невідкладно вжити заходів для
їх усунення та запобігання у
подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень(зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення(зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування (п.46 Порядку №
550).

Отже наведені правові норми не містять
положень щодо права відповідача
зобов'язувати підконтрольну установу в
примусовому порядку здійснювати
заходи щодо відшкодування певної суми
коштів, у тому числі, звертатись до
винних осіб з метою відшкодування
збитків.

Відсутність положень щодо такого
примусу узгоджується із положеннями
ст.8 Конституції України, відповідно до
якої в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Жодна норма
процесуального та іншого
законодавства не зобов'язує будь-яку
особу звертатися до інших осіб за
захистом прав, свобод та інтересів.
Таке звернення є виключно правом особи.

Крім того, слід зазначити, що при
виявленні збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю, орган державного
фінансового контролю має право
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України, та звернутися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Отже обов'язковою до виконання є вимога
органу державного фінансового
контролю, спрямована на коригування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач пред'явив вимогу, яка вказує
на виявлені збитки, їхній розмір та
стягнення, а відтак, оскільки збитки
відшкодовуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, питання правильності їх
обчислення є предметом судового
дослідження при розгляді такого
позову, а не у даній справі за позовом
позивача як підконтрольної установи
про визнання вимоги протиправною.

В той же час, колегія суддів зазначає,
що суд першої інстанції, вирішуючи спір
по суті, одночасно надав оцінку діям
відповідача щодо відображення в акті
ревізій певних обставин та висновків і
встановив їх невідповідність закону та
обставинам, що встановлені
відповідачем під час ревізії, з чим не
погоджується колегія суддів, зважаючи
на наступне.

Із змісту адміністративного позову
вбачається, що предметом спору в межах
даної справи є також правомірність
включення до означеного акту ревізії
певних відомостей і даних, що
стосуються фінансово-господарської
діяльності позивача і які, на думку
позивача, є недостовірними,
необґрунтованими, а саме: даних, що
містяться в розділі 5 «Ревізія справ на
предмет дотримання порядку
призначення та виплати пенсій,
надбавок та підвищень до пенсій» акту
ревізії від 11.10.2013 року №04-09/211 в частині
зайвого нарахування та виплати пенсії
ОСОБА_1 в сумі 27022,95 грн.

Відповідно до п.3 наведеного вище
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами акт ревізії -
акт ревізії - документ, який
складається посадовими особами
контролюючого органу, що проводили
ревізію, фіксує факт її проведення та
результати. Заперечення, зауваження до
акта ревізії (за їх наявності) та
висновки на них є невід'ємною частиною
акта.

За правилами, визначеними в п.35 цього
Порядку, результати ревізії
оформляються актом, який складається
на паперовому носії державною мовою і
повинен мати наскрізну нумерацію
сторінок. На першому аркуші акта
ревізії, який оформляється на бланку
контролюючого органу, зазначається
назва документа (акт), дата і номер,
місце складення (назва міста, села чи
селища)

Акт ревізії містить:

вступну частину, в якій зазначаються
підстава для проведення ревізії, тема
ревізії, повна назва об'єкта контролю,
його місцезнаходження, відомості про
організаційно-правову форму та форму
власності, дати початку і закінчення
ревізії, період, який підлягав ревізії,
перелік посадових осіб служби та
залучених спеціалістів, що проводили
ревізію, перелік посадових осіб, які
відповідали за фінансово-господарську
діяльність об'єкта контролю у період,
що підлягав ревізії;

констатуючу частину, в якій наведено
інформацію про результати ревізії в
розрізі кожного питання програми із
зазначенням, за який період, яким
способом (вибірковим, суцільним) та за
якими документами перевірено ці
питання, висновок про наявність або
відсутність порушень законодавства, а
також у разі наявності визначений в
установленому законодавством порядку
розмір збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю внаслідок таких
порушень.

Виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до п.36 Порядку акт ревізії
підписується посадовою особою служби
та керівником і головним бухгалтером
об'єкта контролю або особою,
уповноваженою на ведення
бухгалтерського обліку (далі - головний
бухгалтер), а також за необхідності
іншими працівниками об'єкта.

У разі наявності заперечень (зауважень)
щодо змісту акта ревізії керівник,
головний бухгалтер чи інші особи
підписують його із застереженням (п.40
Порядку).

У відповідності до п.п.42-44 цього ж
Порядку у разі підписання акта ревізії
із запереченнями (зауваженнями)
керівник об'єкта контролю у строк не
пізніше ніж 5 робочих днів після
повернення органу служби акта ревізії
повинен подати йому письмові
заперечення (зауваження). Якщо протягом
цього строку заперечення (зауваження)
щодо акта не надійдуть, то орган служби
має право вжити відповідних заходів
для реалізації результатів ревізії.
Рішення про розгляд заперечень
(зауважень), що надійшли з порушенням
встановленого строку, приймає керівник
органу служби.

Орган служби аналізує правильність
обґрунтувань, викладених у
запереченнях (зауваженнях), і в строк не
пізніше ніж 15 робочих днів після
отримання заперечень (зауважень) дає на
них письмовий висновок, який
затверджується керівником органу
служби або його заступником.

З метою уточнення викладених у
запереченнях (зауваженнях) фактів
посадові особи служби мають право
вимагати від об'єкта контролю
необхідні для перевірки документи та
додаткові пояснення.

Право оскарження в судовому або
адміністративному порядку дій або
бездіяльності службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби встановлено ст.13 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні».

В даному випадку дії посадових осіб
відповідача щодо складення за
результатами проведеної ревізії акту
від 11.10.2013 здійснені в межах наданих ним
повноважень та у спосіб, встановлений
законом.

Виходячи з законодавчо встановленої
процедури складення акту ревізії, його
підписання та узгодження наявних
заперечень щодо змісту акта ревізії,
колегія суддів вважає, що вимоги
позивача про визнання протиправним та
скасування розділу 5 акту ревізії в
певній частині не узгоджується з
нормами чинного законодавства,
оскільки викладення в акті ревізії
певних обставин не встановлюють для
позивача будь-яких обов'язків.

Викладені вище обставини відповідно до
ст.202 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог про скасування розділу 5
«Ревізія справ на предмет дотримання
порядку призначення та виплати пенсій,
надбавок та підвищень до пенсій» акту
ревізії Державної фінансової
інспекції в Кіровоградській області
від 1.10.2013 року №04-09/211 в частині зайвого
нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 в
сумі 27022,95 грн. та прийняття нового
рішення в цій частині про відмову в
задоволенні позву.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції підлягає частковому
скасуванню, а апеляційна скарга
відповідача - частковому задоволенню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Кіровоградській області задовольнити
частково.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року у справі № 811/3630/13-а скасувати в
частині задоволення позовних вимог про
скасування розділу 5 «Ревізія справ на
предмет дотримання порядку
призначення та виплати пенсій,
надбавок та підвищень до пенсій» акту
ревізії Державної фінансової
інспекції в Кіровоградській області
від 1.10.2013 року №04-09/211 в частині зайвого
нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 в
сумі 27022,95 грн.

Прийняти нову постанову в цій частині
про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині Постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року у справі № 811/3630/13-а залишити
без змін.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко