Справа № К/9991/83708/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/83708/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Львівської обласної державної
адміністрації, Сихівського відділу
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою
Сихівського відділу соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Головного управління праці
та соціального захисту населення
Львівської обласної державної
адміністрації (далі ГУ ПСЗН),
Сихівського відділу соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради (далі
УПСЗН) про визнання дій неправомірними
та зобов'язання відповідачів видати
йому посвідчення «ветеран праці», а
також стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідачі, відмовляючись видати
спірне посвідчення, порушили вимоги
законодавства та його права, а тому
ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2011 року, позов задоволено частково,
визнано протиправними дії та
зобов'язано відповідача, УПСЗН, видати
позивачу посвідчення «ветеран праці».
У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
Сихівський відділ соціального захисту
Управління соціального захисту
Департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і порушення норм
процесуального права, в частині
задоволення позову, просить ухвалені
ними рішення, в цій частині, скасувати
та відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України, дійшла висновку
про залишення скарги без задоволення, а
оскаржуваних судових рішень без змін, з
таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суди, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що позивач має необхідний стаж роботи,
зазначений у частині 1 статті 6 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні» (далі
Закон № 3721-ХІІ), а відтак має право на
визнання його ветераном праці та
одержання відповідного посвідчення.

Під час розгляду справи судами
встановлено, що позивач, 13 квітня 2009
року звернувся до відповідача,
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Львівської обласної державної
адміністрації, з заявою про надання
йому статусу ветерана праці та видачу
посвідчення «ветеран праці», однак,
листами відповідача, ГУ ПСЗН, від 14
вересня 2009 року № 01-7013 та від 27
листопада 2009 року № 10-9421 у її
задоволенні відмовлено.

Так, згідно з положеннями статті 6
Закону № 3721-ХІІ, ветеранами праці
визнаються громадяни, які працювали на
підприємствах, в установах,
організаціях, об'єднаннях громадян,
фізичних осіб, мають стаж роботи 40
років - для чоловіків і 35 років - для
жінок і вийшли на пенсію.

В свою чергу, абзацом 4 підпункту «а»
частини 2 цієї ж статті встановлено, що
ветеранами праці визнаються також
громадяни, яким призначені пенсії на
пільгових умовах відповідно до пунктів
«в» - «з» статті 13 та статті 52 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ
«Про пенсійне забезпечення» (далі
Закон № 1788-ХІІ) - за наявності стажу
роботи у жінок - 30 років і у чоловіків - 35
років.

У відповідності до положень постанови
Кабінету Міністрів України «Про
порядок видачі посвідчень нагрудного
знака «Ветеран праці» від 29 липня
1994 року № 521 обчислення стажу роботи,
необхідного для визнання громадян
ветеранами праці, здійснюється в
порядку, передбаченому Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003
року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Разом з тим, у Законі № 1058-IV поняття
«стаж роботи» відсутнє, натомість
використовується поняття «страховий
стаж», який, за визначенням абзацу 1
статті 24 цього закону, є періодом
(строком), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Частина 2 цієї ж статті встановлює, що
страховий стаж обчислюється
територіальними органами Пенсійного
фонду відповідно до вимог цього Закону
за даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку, а за періоди
до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Судами встановлено та не заперечується
сторонами у справі, що позивач
перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова та одержує пенсію за
вислугу років, згідно статей 52, 54 Закону
№ 1788-ХІІ, як працівник льотного складу
цивільної авіації.

Згідно з абзацом з пункту «а» частини 1
статті 54 Закону № 1788-ХІІ перелік посад
працівників льотного складу, порядок
обчислення строків вислуги років для
призначення їм пенсій, а також порядок
призначення і виплати пенсій
льотно-випробному складу
затверджуються в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

На виконання вищезазначеної норми
Закону № 1788-ХІІ, Кабінетом Міністрів
України, 21 липня 1992 року, прийнято
постанову № 418 «Про затвердження
нормативних актів з питань призначення
пенсій за вислугу років працівникам
авіації і льотно-випробного складу»
(далі постанова № 418), якою
визначені особливості обчислення
стажу роботи працівникам льотного
складу.

Таким чином, як правильно встановлено
судами, та підтверджується матеріалами
справи, стаж роботи позивача, з
урахуванням періодів трудової
діяльності, часу навчання у навчальних
закладах, а також фактичного нальоту
годин, обчисленого у відповідності до
вимог статті 24 Закону № 1058-IV,
пункту «а» частини 1 статті 54 Закону №
1788-ХІІ і постанови № 418, становить 50
років 1 місяць 23 дні.

Отже, відповідачі, відмовляючи
позивачу у визнанні його ветераном
праці та видачі посвідчення «ветеран
праці», діяли всупереч вимогам
законодавства.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли правильних висновків
про протиправність дій відповідачів і
наявність у позивача права на визнання
його ветераном праці, а також щодо
зобов'язання УПСЗН видати йому
посвідчення «ветеран праці».

Враховуючи зазначене, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судових
рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало