Справа № 761/22628/14-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 18 листопада
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі міста Києва про
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі міста Києва про
визнання неправомірними дій щодо
незаконного застосування при
перерахунку її пенсії у 2010 році
показники середньої заробітної плати
за 2007 рік; зобов'язання провести
перерахунок її пенсії з 07.06.2010 р. у
відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 40, ч. 4 ст. 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», із застосуванням
показника середньої заробітної плати
за рік, що передує року звернення за
перерахунком пенсії, тобто за 2009 рік, з
урахуванням проведених виплат.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в
задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення матеріального права,
просить апеляційну інстанцію
скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове про
задоволення позовних вимог.

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва з
16.09.2008р. та отримує пенсію за віком.

09 червня 2014 року
позивачка звернулась до відповідача із
заявою від 04.06.2014р., в якій зазначила, що
при перерахуванні пенсії в 2010 році
всупереч ст. 42 Закону України № 1058 та
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05 № 530 замість середньої
заробітної плати за 2009 рік (1 650,43 грн.)
було враховано середню заробітну плату
за 2007 рік (1 197,91 грн.), а тому просила
провести перерахунок пенсії із
застосуванням показника середньої
заробітної плати за 2009 рік (1 650,43 грн.) та
повернути різницю в розмірі за шість
місяців.

Листом управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва від 18.06.2014р. № К-215/09 позивачці
повідомлено, що ч. 4 ст. 42 відповідно до
Закону було передбачено проведення
перерахунку пенсії з урахуванням
страхового стажу, набутого після її
призначення та із застосуванням
показника заробітної плати (доходу) в
середньому на одну особу, а цілому по
Україні, з якої сплачені страхові
внески та яка відповідно до Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії, що визначався
згідно ст. 40 Закону. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за період страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону. Частина перша статті 42
Закону передбачає, що для обчислення
пенсії враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до
липня 2000 року, незалежно від перерв, та
за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року. Положення
щодо застосування середньої плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії містяться у ч.2 ст.
40 Закону, на яку стаття 42 Закону
посилається. Крім того, як зазначено
вище згаданий показник застосовується
при призначенні пенсії, а не при її
перерахунку. Аналіз норм Закону (статей
42-45) свідчить про те, що поняття
«призначення» та «перерахунок» пенсії
не є тотожним, оскільки умови і порядок
реалізації права на них розмежовуються
Законом. Отже, перерахунок пенсії з
01.06.2010р. проведено із застосуванням
показника заробітної плати в
середньому на одну особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески та яка відповідно до Закону
враховується для обчислення пенсії за
2007 рік (1197,91 грн.) та у відповідності до
вимог чинного законодавства і відсутні
правові підстави застосування для
проведення перерахунку пенсії норми,
не призначеної для цього.

Отже, при перерахунку пенсії позивачки
на підставі її заяви від 07.06.2010р.
відповідачем було здійснено
перерахунок пенсії відповідно до ч. 4
ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати
за 2007 рік відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України №530 від 28
травня 2008 року, що на думку позивача є
порушенням норм чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 р. № 1058-IV (надалі за текстом -
«Закон № 1058-IV») у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

За змістом частини 1 статті 40 Закону №
1058-IV для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року. У разі якщо страховий
стаж становить менший період, ніж
передбачено абзацом першим цієї
частини, враховується заробітна плата
(дохід) за фактичний страховий стаж. За
вибором особи, яка звернулася за
пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців підряд
за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу.

Підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
р. № 107-VI частину 4 статті 42 Закону № 1058-IV
викладено в новій редакції. За цією
редакцією, у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням не
менше ніж 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії незалежно від
перерв у роботі. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії провадиться із заробітної плати
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 10 пункту 35
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України (№25к/96-ВР) Закони,
інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, після прийняття
Конституційним Судом України
вказаного рішення знову почали діяти
положення статті 42 Закону № 1058-IV в їх
первинній редакції.

Тобто, з часу прийняття цього рішення
перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40
Закону № 1058-IV.

28.05.2008 р. Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

Підпунктом 3 пункту 11 цієї постанови
визначено, що у разі коли застрахована
особа після призначення пенсії
відповідно до Закону продовжувала
працювати, проводиться перерахунок
пенсії з урахуванням не менш як 24
місяців страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії проводиться із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 Закону, із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії, за календарний рік, що передує
року перерахунку пенсії. При цьому з
періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період, що настає після
призначення пенсії, не підлягає
виключенню згідно з абзацом третім
частини першої статті 40 Закону.

Тобто, фактично цією нормою
відтворена редакція частини 4 статті 42
Закону №1058-IV в редакції Закону України
від 28 грудня 2007 р. № 107-VI, яка визнана
неконституційною.

Отже, починаючи з 28.05.2008 р. діють два
нормативно-правові акти (Закон № 1058-IV
та постанова Кабінету Міністрів
України), які регулюють спірні
правовідносини.

При цьому, умови перерахунку пенсії,
визначені в наведеному підпункті
постанови Кабінету Міністрів України
не відповідають умовам, викладеним в
частині 1 статті 40, частині 4 статті 42
Закону № 1058-IV в редакції Закону від 09
липня 2003 року № 1058-ІV.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, колегія суддів
вважає, що при вирішенні даного спору
слід застосовувати правила ч. 1 ст. 40, ч. 4
ст. 42 Закону № 1058-IV.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність у відповідача правових
підстав для перерахунку пенсії із
застосуванням показника заробітної
плати (доходу) в середньому на одну
особу в цілому по Україні, з якої
сплачено страхові внески.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 18 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Ю.А. Ісаєнко

Судді:

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.