Справа № 806/2000/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Київ
К/800/36345/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Мойсюка В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Департаменту цивільного
захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації про
визнання дій протиправними, поновлення
на державній службі за касаційною
скаргою Департаменту цивільного
захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 червня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправними і
скасувати накази начальника
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської облдержадміністрації №
86к від 18 жовтня 2012 року та №112 к від 20
грудня 2012 року в частині переведення
його на посаду чергового оперативного
відділу оперативно - чергової служби та
оповіщення, зобов'язати Департамент
цивільного захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації виплатити йому різницю в
заробітку за час виконання ним нижче
оплачуваної роботи та стягнути з
відповідача 5000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ
начальника Управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської облдержадміністрації
№112-к від 20 грудня 2012 року в частині
переведення ОСОБА_4 на посаду чергового
оперативного відділу оперативно -
чергової служби та оповіщення.

Зобов'язано Департамент цивільного
захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації
виплатити ОСОБА_4 різницю в заробітку
за час виконання ним нижче оплачуваної
роботи. В решті позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 червня 2013
року залишено без змін постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року.

Департамент цивільного захисту
населення Житомирської обласної
державної адміністрації не погодився з
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року та ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 червня 2013 року і звернувся до суду
з касаційною скаргою, в який просить їх
скасувати та ухвалити нову про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

Позивач проходив державну службу в
Управлінні з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської ОДА, правонаступником
якого на даний час є Департамент
цивільного захисту населення
Житомирської ОДА, займав посаду
спеціаліста 1 категорії відділу
оперативно-чергової служби та
оповіщення.

За результатами перевірки, проведеної
в 2012 році Головним управлінням
Державної служби України в
Житомирській області, під час якої
наголошувалось на необхідності
економії бюджетних коштів, у
встановленому законом порядку був
переглянутий штатний розпис
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської ОДА. З штатного розпису
було виведено 5 посад державних
службовців - спеціалістів 1 категорії
відділу оперативно-чергової служби та
оповіщення, а натомість введено 5 посад
чергових оперативних, які відносяться
до професійної групи "робітники".

18 жотвня 2012 року Управлінням з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської облдержадміністрації
видано наказ № 86 про зміну істотних
умов праці деяким категоріям
працівників управління.

Зазначеним наказом ОСОБА_5, як
спеціалісту 1 категорії відділу
оперативно-чергової служби та
оповіщення з 21 грудня 2012 року змінені
істотні умови праці шляхом переведення
його на посаду оперативно чергового
відділу оперативно-чергової служби та
оповіщення, з яким він був ознайомлений
20.10.2012 року.

20 грудня 2012 року Управлінням з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської облдержадміністрації
видано наказ № 112 про переведення
працівників, яким позивача з 21 грудня
переведено на посаду чергового
оперативного відділу
оперативно-чергової служби та
оповіщення з посадовим окладом згідно
штатного розпису, встановленням
надбавки до посадового окладу в
розмірі 10% за роботу в умовах режимних
обмежень, звільнивши його з посади
спеціаліста 1 категорії цього ж
відділу. З вказаним наказом позивач був
ознайомлений 20.12.2012 року.

Суть спірних правовідносин полягає у
правомірності прийняття вищевказаних
наказів Управлінням з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської облдержадміністрації в
частині змін істотних умови праці
позивача та переведення його на іншу
посаду з одночасним звільненням із
займаної посади спеціаліста 1
категорії.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що оскаржувані накази в частині
переведення позивача на посаду
чергового оперативного відділу
оперативно - чергової служби та
оповіщення є протиправним і підлягає
скасуванню, оскільки зміни в
організації праці та питання
звільнення, або ж подальшого
працевлаштування колишніх
спеціалістів 1 категорії, посади яких
були скорочені, повинно було
вирішуватись роботодавцем відповідно
до положень ст.ст.40, 49-2 КЗпП України.
Проте роботодавець помилково
застосував до цих правовідносин
положення ст.32 КЗпП України, вважаючи,
що в даному випадку мають місце зміни
істотних умов праці.

Свої висновки обґрунтовували
наступними правовими нормами.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП, у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці допускається зміна істотних умов
праці при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Про зміну істотних умов праці -
систем та розмірів оплати праці, пільг,
режиму роботи, встановлення або
скасування неповного робочого часу,
суміщення професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не
може бути збережено, а працівник не
згоден на продовження роботи в нових
умовах, то трудовий договір
припиняється за пунктом 6 статті 36
цього Кодексу.

Згідно з приписами п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Статтею 49-2 КЗпП передбачено, що при
вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Як зазначено вище, 18 жовтня 2012 року
Управлінням з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської облдержадміністрації
видано наказ № 86, яким повідомлено
позивача про зміну істотних умови
праці шляхом переведення його з посади
спеціаліста 1 категорії відділу
оперативно-чергової служби та
оповіщення на посаду оперативно
чергового цього ж відділу та наступне
звільнення.

Також встановлено, що позивач не був
обізнаний про його звільнення із
займаної посади спеціаліста 1
категорії та переведенням на іншу
посаду.

Крім того, позивач не міг бути
ознайомлений зі своїми
функціональними обов'язками за новою
посадою, адже вони були затверджені
лише 21 грудня 2012 року.

З огляду на вищезазначені положення
чинного законодавства та встановлені
по справі обставини, суд касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
незаконного прийняття оскаржуваних
наказів в частині змін істотних
умови праці позивача та переведення
його на іншу посаду з одночасним
звільненням із займаної посади
спеціаліста 1 категорії, виходячи з
помилкового застосування норм
трудового законодавства з боку
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Житомирської облдержадміністрації.

Також суд касаційної інстанції
погоджується висновком судів
попередніх інстанцій щодо виплати
ОСОБА_4 різницю в заробітку за час
виконання ним нижче оплачуваної
роботи.

При цьому вимога позивача щодо
відшкодуванні моральної шкоди в
розмірі 50000 грн. є необґрунтована, так
як розмір суми відшкодування моральної
шкоди та характер моральних чи
фізичних страждань, приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, або
інших негативних явищ, заподіяних йому
саме незаконними діями з боку
Департаменту цивільного захисту
населення Житомирської обласної
державної адміністрації позивачем не
доведений.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що суд апеляційної інстанції
правильно встановив обставини справи,
повно дослідили докази по справі та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи викладені в касаційній скарзі
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Департаменту
цивільного захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

М.І.
Мойсюк