Справа № 2а-9057/12/2670
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Київ
К/800/28138/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Кравцова О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 13 грудня 2012 року, ухвалу
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 30 січня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного агентства земельних
ресурсів України, Державного комітету
України із земельних ресурсів про
визнання неправомірними рішень та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Державного агентства земельних
ресурсів України, Державного комітету
України із земельних ресурсів про
зобов'язання відповідачів скасувати
державну реєстрацію Управлінням
Державного комітету України із
земельних ресурсів у місті Харкові
права власності громадянки ОСОБА_3 на
земельну ділянку у АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані
протиправною, на думку позивача,
реєстрацією Управлінням Державного
комітету України із земельних ресурсів
у місті Харкові права власності
громадянки ОСОБА_3 на земельну ділянку
у АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2013 року
відмовлено позивачу у задоволенні
заяви про ухвалення додаткового
судового рішення у справі № 2а-9057/12/2670.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2012 року та ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2013 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувані судові
рішення та направити справу на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що рішенням
сесії Харківської міської ради від
06.04.2011 №231/11 ОСОБА_3 надано дозвіл на
розробку проекту відведення земельної
ділянки площею 685,0 кв.м. по АДРЕСА_1.
Рішенням сесії Харківської місткої
ради від 18.05.2011 вказану земельну
ділянку передано ОСОБА_3 в приватну
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

14 липня 2011 року Управлінням Державного
комітету України із земельних ресурсів
у місті Харкові зареєстровано право
власності ОСОБА_3 на вказану земельну
ділянку.

Вважаючи таку реєстрацію права
власності протиправною, позивач
звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що Державне агентство
земельних ресурсів України та
Державний комітет України із земельних
ресурсів не наділені повноваженнями
скасовувати реєстрацію права
власності на земельну ділянку.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як убачається з матеріалів справи, в
межах даного позову ОСОБА_2 заявляє
вимогу про зобов'язання відповідачів
скасувати реєстрацію права власності
на земельну ділянку площею 685,0 кв.м. по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

При цьому, судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 06 липня 2012
року у справі №2а-14811/11/2070, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 21 листопада 2012 року, відмовлено у
задоволенні вимог про визнання
неправомірною та нечинною державної
реєстрації Управлінням Державного
комітету України із земельних ресурсів
у місті Харкові права власності ОСОБА_3
на земельну ділянку площею 685,0 кв.м. по
АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, на час розгляду даної
справи відсутність підстав для
скасування реєстрації права власності
на спірну земельну ділянку
підтверджувалась судовим рішенням, що
набрало законної сили.

Зі змісту положень пункту 27
Порядку ведення поземельної книги,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) випливає, що
запис у поземельній книзі, у тому числі
щодо права власності на земельну
ділянку тієї чи іншої особи,
скасовується (поновлюється) посадовою
особою територіального органу
Держземагентства на підставі рішення
суду.

На час розгляду даної справи
відсутні будь-які рішення про визнання
протиправною реєстрації Управлінням
Державного комітету України із
земельних ресурсів у місті Харкові
права власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 685,0 кв.м. по АДРЕСА_1.

Також, судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач не звертався до
Державного земельного агентства
України або ж Державного комітету
України із земельних ресурсів із
заявами про порушення його прав та
інтересів з мотивів незаконної
реєстрації права власності на земельну
ділянку площею 685,0 кв.м. по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій.

З урахуванням викладеного, враховуючи
обставини, встановлені постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 06 липня 2012
року у справі №2а-14811/11/2070, зважаючи на
недоведеність факту порушення прав та
законних інтересів ОСОБА_2 з боку
відповідачів у спірних
правовідносинах, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої та апеляційної інстанції
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Також колегія суддів погоджується з
позицією суду першої інстанції,
викладеною в ухвалі Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2013 року, щодо відсутності
підстав для задоволення заяви позивача
про ухвалення додаткового судового
рішення з мотивів не дослідження судом
клопотання позивача про вилучення з
числа доказів у справі певних
документів.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 грудня 2012 року,
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку статей
235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: