Справа № 815/5573/14
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5573/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді - Бжассо
Н.В.

за участю секретаря
Музика І.О.

за участю представника позивача:
ОСОБА_1 (згідно довіреності)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одеса справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області про визнання
протиправною відмову у державній
реєстрації прав та зобов'язання
вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_2, за
результатом якого, після уточнення
позовних вимог, позивач просить:
визнати неправомірною бездіяльність
Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області -
щодо відмови у прийнятті документів на
присвоєння кадастрового номеру
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2
за ОСОБА_2, в порядку спадкування за
законом; зобов'язати Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області вчинити певні дії та
присвоїти кадастровий номер на
земельну ділянку, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_2, в порядку
спадкування за законом; зобов'язати
Біляївське міськрайоне управління
юстиції Одеської області (реєстраційна
служба), вчинити певні дії і зобов'язати
провести державну реєстрацію права
власності на земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2 за
ОСОБА_2, в порядку спадкування за
законом, обґрунтовуючи заявлені
позовні вимоги наступними доводами.

Заявлені позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_2 була
донькою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
та є єдиної спадкоємицею після її
смерті.

Позивачка зазначає, що у спадщину
матері входила квартира, за адресою:
АДРЕСА_1 та земельна ділянка за адресою:
АДРЕСА_2.

Для прийняття спадщини, після смерті
матері, позивач звернулась до
Теплодарської міської державної
нотаріальної контори, де прийняла
частину спадкового майна, а саме
квартиру, у зв'язку з тим, що мати не
встигла отримати правовстановлюючий
документ на земельну ділянку, позивачу
було рекомендовано звернутись до суду
для визнання за собою права власності
на вищевказану земельну ділянку.

Рішенням Теплодарського міського суду
Одеської області від 24.12.2012 року, за
позивачем визнано право власності на
земельну ділянку для ведення
садівництва, площею 0, 0600 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2 в
порядку спадкування за законом.

Ухвалою Одеського апеляційного суду
від 13.03.2014 року, рішення Теплодарського
міського суду Одеської області від
24.12.2014 року залишено без змін.

На рішення Теплодарського міського
суду Одеської області від 24.12.2012 року та
на ухвалу Одеського апеляційного суду
від 13.03.2014 року, заступником прокурора
Одеської області подана касаційна
скарга, за результатом розгляду якої
Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03.07.2014 року,
рішення Теплодарського міського суду
Одеської області від 24.12.2014 року,
залишено без змін.

Позивач зазначає, що після набрання
рішенням законної сили вона звернулась
до Реєстраційної служби в м. Біляївка,
для проведення державної реєстрації
прав та їх обтяжень, на що отримала усну
відмову з зазначенням необхідності
звернутися до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
для отримання кадастрового номеру.

Після звернення позивача до
Держземагенства, вона отримала відмову
у отриманні кадастрового номеру на
земельну ділянку.

Після неодноразового звернення до
реєстраційної служби з метою
реєстрації належної на підставі
рішення суду земельної ділянки,
позивач через отримання усних відмов,
надіслала заяву через пошту.

В липні місяці 2014 року, позивач
отримала відмову на її запит, в якій
вказано, що в наданих документах
відсутні копії паспорта та копія
довідки платника податків ОСОБА_2,
копії представник ОСОБА_1, не завірені
належним чином.

Позивач вважаючи відмову в проведенні
реєстраційних дій безпідставною та
протиправною звернувся до суду з
зазначеним адміністративним позовом,
який в ході судового розгляду
представник позивача підтримав та
просив задовольнити.

Відповідач, Реєстраційна служба
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
в судове засідання не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про дату,
час та місце розгляду справи, причини
неявки суду не повідомив, в ході
попереднього розгляду справи
представник відповідача заявлені
позовні вимоги не визнав, в задоволенні
їх просив відмовити посилаючись на
доводи, викладені в письмових
запереченнях, долучених до матеріалів
справи.

Відповідач, Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області, в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином
про дату, час і місце судового розгляду
справи, причини неявки суду не
повідомив, надав до суду письмові
заперечення, долучені до матеріалів
справи, згідно яких заявлені позовні
вимоги не визнає та просить в їх
задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
наступного висновку.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 27.05.2014 року, позивач
звернулась до Реєстраційної служби
Біляївського міськрайонного
Управління юстиції з заявою про
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, в
порядку спадкування від померлої
ОСОБА_3, на своє ім'я з наданням
документів для проведення
реєстраційних дій.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, відносяться до сфери
регулювання Закону України, від 01.07.2004,
№ 1952-IV "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону
України від 01.07.2004 року № 1952-IV, орган
державної реєстрації прав: 1) проводить
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;
2) забезпечує ведення Державного
реєстру прав; 3) надає інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом; 4)
забезпечує облік безхазяйного
нерухомого майна; 5) здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону
України № 1952-IV, державна реєстрація
прав проводиться на підставі: рішень
судів, що набрали законної сили.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24
Закону України № 1952-IV, у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Судом встановлено, що реєстраційна
служба ознайомившись з документами
ОСОБА_2 направила на адресу її
представника відповідь від 02.07.2014 року
№ 02.2-18/222, згідно якої було встановлено,
що дане звернення та подані до нього
документи не відповідають
законодавству, тому заява не була
прийнята та зареєстрована у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів, а також
їй не був присвоєний реєстраційний
номер, про що була надана письмова
відповідь, в якій було зазначено, що у
зв'язку з подачею заяви шляхом
надсилання поштою справжність підпису
заявника засвідчується відповідно до
Закону України «Про нотаріат», також в
поданих документах була відсутня копія
паспорту та копія картки платника
податків ОСОБА_2, а подані копії
паспорта та картки платника податків
представника ОСОБА_1 не були завірені
належним чином, та в поданих документах
відсутній оригінал довіреності, а є
лише її копія.

З урахуванням викладеного, судом
встановлено, що позивачу не було
відмовлено в державній реєстрації прав
власності на земельну ділянку,
оскільки заява на проведення
реєстраційних дій за встановленою
формою не подавалася та не
реєструвалась реєстраційною службою, у
зв'язку з чим суд погоджується з
доводами відповідача по справі в особі
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області про відсутність з
його боку порушень прав та законних
інтересів позивача, тому у зазначеній
частині позовних вимог, суд вважає
необхідним відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до п. 43
Постанови КМ України від 17.10.2013 року №
868 «Про затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно», для проведення
державної реєстрації речових прав на
земельну ділянку в разі, коли в
документах, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на земельну ділянку,
відсутні відомості про її кадастровий
номер, заявник, крім документа, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно, подає витяг з Державного
земельного кадастру про таку земельну
ділянку.

Судом встановлено, що 30.04.2014 року,
позивачем була подана заява до
Управління держземагенства у
Біляївському районі Одеської області
про присвоєння кадастрового номеру для
земельної ділянки отриманої у право
власності в порядку спадкування на
підставі рішення суду, але в присвоєні
кадастрового номеру позивачу було
відмовлено з посиланням на положення
п. 110 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, згідно якого
передбачено представлення для
державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору певного переліку
документів, які позивачем по справі
нібито не були надані.

Перевіряючи правомірність дій
Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області,
суд приходить до наступного висновку.

01.01.2013 року, набрали чинності Закон
України «Про Державний земельний
кадастр» та Постанова Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051
«Про затвердження Порядку ведення
Державного земельного кадастру».

Згідно Порядку ведення Державного
земельного кадастру № 1051 ведення
Державного земельного кадастру
здійснює Держземагенство та його
територіальні органи.

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про державний земельний
кадастр», кадастровий номер земельної
ділянки - індивідуальна, що не
повторюється на всій території
України, послідовність цифр та знаків,
яка присвоюється земельній ділянці під
час її державної реєстрації і
зберігається за нею протягом усього
часу існування.

Згідно положень ст. 24 Закону України
«Про державний земельний кадастр»,
державна реєстрація земельних ділянок
здійснюється за місцем їх розташування
відповідним Державним кадастровим
реєстратором центрального органу
виконавчої влади,що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Пунктом 110 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, передбачено, що
для державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію подаються: заява про
державну реєстрацію земельної ділянки
за формою згідно додатком 22; оригінал
погодженої відповідно до
законодавства документації із
землеустрою, яка є підставою для
формування земельної ділянки (разом з
позитивним висновком державної
експертизи землевпорядної
документації у разі коли така
документація підлягає обов'язковій
державній експертизі землевпорядної
документації); електронний документ. До
прийняття Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про державний
земельний кадастр» щодо скасування
плати за внесення відомостей до
Державного земельного кадастру та змін
до них» від 05.06.2014 року, пункт 110 Порядку
№ 1051 передбачав також надання
документу, що підтверджує оплату
послуг з державної реєстрації
земельної ділянки.

Представник позивача в ході судового
розгляду справи пояснила, що вимоги
Порядку № 110 при зверненні до
Держземагентства були виконані, та для
отримання кадастрового номеру був
наданий пакет документів, передбачений
порядком. Відмова в проведенні
реєстрації була обґрунтована
відсутністю електронного документа, що
є дисковим накопичувачем, на якому в
цифровому форматі міститься
документація з землеустрою, але такий
диск був наданий, оскільки він йде
невід'ємною частиною Технічної
документації із землеустрою,
підтвердженням чого став досліджений в
ході судового розгляду оригінал
Технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
виготовленої ТОВ Науково-виробничий
центр земельно-кадастрового сервісу»
на останньому аркуші якого знаходився
запакований диск.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Суд, за результатом розгляду справи,
приходить до висновку, що підстави для
відмови у проведенні державної
реєстрації земельної ділянки, належної
ОСОБА_2 в порядку спадкування за
законом у Управління Держземагенства
у Біляївському районі Одеської області
були відсутні, у зв'язку з чим, заявлені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, з обранням механізму
захисту передбаченого ст. 164 КАС
України, як найбільш ефективного у
даному випадку.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 14, 70, 71, 86,
159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області про визнання
протиправною відмову у державній
реєстрації прав та зобов'язання
вчинити певні дії.

Зобов'язати Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області присвоїти
кадастровий номер земельній ділянці
розміром 0,0600 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 в
порядку спадкування за законом.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду по справі може бути
оскаржена, шляхом подання протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Суддя
Н.В.
Бжассо

Задовольнити частково
адміністративний позов ОСОБА_2

16 грудня 2014 року