Справа № 2а-11530/11/1370
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.
№
876/176/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Форт-Агро-Буд» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Форт-Агро-Буд» до
Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

24.10.2011 позивач - ТОВ «Форт-Агро-Буд»
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача - ДПІ у
Стрийському районі Львівської області
у якому просив скасувати податкове
повідомлення-рішення від 29.08.2011 №
/0, яким визнано грошове
зобов'язання з ПДВ в сумі 166668 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що податковий орган
за наслідком документальної
позапланової перевірки безпідставно
дійшов висновку про завищення ТОВ
«Форт-Агро-Буд» податкового кредиту за
травень 2011 року в сумі 166667 грн по
взаємовідносинах з ТОВ «Маст-ОПТ»,
оскільки позивачем надано усі первинні
документи, які підтверджують факт
здійснення господарських операцій, а
саме: договори, податкові накладні,
платіжні доручення, банківські
виписки. Контрагент позивача на час
здійснення господарських операцій був
зареєстрований платником ПДВ, а тому
мав право виписувати податкові
накладні на підставі яких сформовано
податковий кредит з ПДВ. На думку
позивача, відсутність у ТОВ «Маст-ОПТ»
необхідних засобів для здійснення
господарської діяльності жодним чином
не може свідчити про нікчемність
правочинів та відсутність реальності
здійснення господарських операцій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.02.2012 у
задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився позивач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така прийнята з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому просить її
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт, окрім доводів викладених у
суді першої інстанції, посилається на
те, що покупець не може нести
відповідальність за несплату,
несвоєчасну сплату чи неповну сплату
податків продавцем товару, оскільки
останній самостійно несе за це
відповідальність.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не прибули, хоча
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявними у справі
розписками.

Від представника позивача до суду
поступило клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
неможливістю прибути у судове
засідання. Однак, таке клопотання слід
відхилити, оскільки у відповідності до
ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у
судове засідання, належним чином
повідомленої особи, яка бере участь у
справі, не перешкоджає апеляційному
розгляду справи, а участь позивача у
судовому засіданні судом обов'язковою
не визнавалася.

Враховуючи те, що справа може бути
вирішена на основі наявних у справі
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі у судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, апеляційний розгляд проведено
у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією у Стрийському
районі Львівської області у період з
10.08.2011 по 12.08.2011 проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку ТОВ
«Форт-Агро-Буд» з питань достовірності
декларування ПДВ за травень 2011 року по
взаємовідносинах з ТОВ «Маст-ОПТ»,
результати якої оформлені актом від
12.08.2011 № 1944/23-3/35424132.

Згідно висновків цього акта, позивачем
порушено п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового Кодексу України, в
результаті чого занижено ПДВ за
травень 2011 року на суму 166667 грн.

До таких висновків податковий орган
дійшов з огляду на те, що позивачем не
підтверджено фактичності
господарських операцій з контрагентом
- ТОВ «Маст-ОПТ», а згідно акта ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області, складеного за результатами
перевірки ТОВ «Маст-Опт», у
підприємства відсутні необхідні умови
для здійснення господарської
діяльності.

На підставі складеного акта перевірки,
відповідачем 29.08.2011 прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
ТОВ «Форт-Агро-Буд» збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ всього на
суму 166668 грн, у т.ч. 166667 грн за основним
платежем та 1 грн штраф.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов задоволеним бути не може,
оскільки реальність господарських
операцій між позивачем та ТОВ
«Маст-ОПТ» належним чином не
підтверджена. Згідно наявних у справі
доказів, контрагент позивача відсутній
за місцезнаходженням, також у нього
відсутні необхідні для здійснення
господарської діяльності офісні та
виробничі приміщення, земельні
ділянки, транспортні засоби, трудові
ресурси. Згідно листа ТУ
Держгірпромнагляду по Львівській
області від 04.08.2011 № 3-02-081803 в ТОВ
«Маст-ОПт» відсутні технологічні
транспортні засоби, тобто машини і
механізми зазначені в договорі оренди
№ 03/05 від 03.05.2010. Крім того, згідно
службової записки ВПМ ДПІ у
Стрийському районі від 05.08.2011 № 14845/26-5,
директор ТОВ «Маст-ОПТ» ОСОБА_1 був
звільнений із займаної посади 01.04.2011, що
підтверджується наказом № 3 від 01.04.2011.
Згідно акта передачі, всі документи,
печатку, штамп та матеріальні цінності
були передані ОСОБА_2 (а.с. 106), а також в
поясненні ОСОБА_1 повідомив, що за час
його перебування на посаді керівника
ТОВ «Маст-ОПТ» підприємство ніякої
діяльності не проводило (а.с.107). На
підставі викладеного суд першої
інстанції дійшов висновку, що
представлені позивачем первинні
документи містять недостовірну
інформацію, а тому можуть бути
підставою для формування даних
податкового обліку.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Порядок нарахування та сплати податку
на додану вартість, а також порядок
формування податкового кредиту з цього
податку за правовідносинами, які
виникли після 01.01.2011 року врегульовані
Податковим кодексом України від 2
грудня 2010 року N 2755-VI (далі - ПК України).

В підпункті 14.1.181 пункту 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит визначено як
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 цієї статті, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Кодексу, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Порядок створення, прийняття і
відображення в бухгалтерському обліку
первинних документів встановлено
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95р. №88 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.1995 № 168/704 (далі - Положення).

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність» від 16 липня 1999
року N 996-XIV (тут та далі в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин).

Статтею 9 цього Закону визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З аналізу наведених вище норм
вбачається, що визначальним фактором
для формування платником податку
податкового кредиту з ПДВ є їх зв'язок з
господарською діяльністю платника
податку, а також наявність у покупця
виданої йому продавцем товару
податкової накладної, оформленої з
дотриманням вимог ст. 201 ПК України.
Разом з цим, необхідним є підтвердження
реальності господарської операції
належним чином оформленими первинними
документами, які є характерними для тої
чи іншої господарської операції. При
цьому, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Із матеріалів справи встановлено, що
позивачем укладено з ТОВ «Маст-ОПТ»,
договір № 26/05 від 26.05.2011 на поставку
товару та додаток до нього предметом
якого є купівля природного піску.

Також позивачем укладено з ТОВ
«Маст-Опт» договір оренди № 03/05 від
03.05.2010 про оренду позивачем спеціальної
техніки з машиністом для роботи в с.
Любеля, Жовківського району Львівської
області, в порядку та на умовах,
визначених цим Договором. Згідно п. 1.2
вказаного договору, технікою що
передається є екскаватор колісний,
марки ОNК МН4-1 шт., екскаватор
гусеничний, марки Eurukawa-1 шт., екскаватор
гусеничний, марки RН-1 шт.

Договір оренди № 03/05 від 03.05.2010
підписано зі сторони ТОВ «Маст-ОПТ»
ОСОБА_1 і завірено печаткою
підприємства, зі сторони ТОВ
«Форт-Агро-Буд» - ОСОБА_3 та завірено
печаткою цього підприємства.

На підтвердження реальності виконання
умов вказаних вище договорів позивачем
надано видаткові та податкові
накладні, акти приймання-передачі
робіт (товарів, послуг), які від імені
ТОВ «Маст-ОПТ» підписані директором
ОСОБА_1

Однак, згідно службової записки ВПМ ДПІ
у Стрийському районі від 05.08.2011 № 14845/26-5,
директор ТОВ «Маст-ОПТ» ОСОБА_1 був
звільнений із займаної посади 01.04.2011, що
підтверджується наказом № 3 від 01.04.2011
«Про звільнення з посади директора ТОВ
«Маст-ОПТ» ОСОБА_1.» (а.с. 105). Згідно акта
передачі, всі документи, печатка, штамп
та матеріальні цінності були передані
ОСОБА_2 (а.с. 106). У своїх поясненнях
ОСОБА_1 повідомив, що за час його
перебування на посаді керівника ТОВ
«Маст-ОПТ» підприємство ніякої
діяльності не проводило (а.с. 107).

У постанові від 05.03.2012 по справі № 21-421а11
Верховний Суд України дійшов висновку,
що оскільки у ході розгляду справи
судом встановлено, що Продавці,
податкові накладні яких стали
підставою для формування Покупцем
податкового кредиту, зареєстровані в
Реєстрі платників податку на додану
вартість за зверненням невстановлених
осіб від імені осіб, які заперечують
свою участь у створенні та діяльності
цих товариств, зокрема й у підписанні
будь-яких первинних документів, отже,
виписані від їх імені податкові
накладні не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на встановлені у процесі
судового розгляду, документи (в т.ч.
договори, акти виконаних робіт,
видаткові та податкові накладні) з ТзОВ
«Маст-ОПТ» були підписані
неповноважною особою, тобто без наміру
виконання зобов'язань, які передбачені
в договорі, а тому такі документи не
можуть бути підставою для формування
даних податкового обліку.

Суд першої інстанції вірно не прийняв
до уваги посилання позивача на те, що
доказом придбання товару у ТОВ
«Маст-ОПТ» слугують податкові накладні
у яких зазначено про виконання робіт
для Дочірнього підприємства
«Сі-Сі-Ай-Любеля», оскільки матеріалами
справи не встановлено, що використані
під час таких робіт матеріали та
послуги, придбані саме у ТОВ «Маст-ОПТ».

Крім того, згідно акта перевірки ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області від 12.08.2011 № 605 /152/31773946 «Про
результати позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Маст-ОПТ» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.05.2011 по 31.05.2011 (а.с.
95-101), у ході проведення перевірки
матеріалів податкової звітності,
реєстраційних документів, звітів та
інших документів встановлено, що за
юридичною адресою ТОВ «Маст-Опт» не
знаходиться, не виявлено жодних
первинних та бухгалтерських
документів: договорів, накладних,
товарно-транспортних накладних,
податкових накладних, реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних, банківських виписок та будь
- яких інших первинних бухгалтерських
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, що засвідчують здійснення
господарської діяльності.

Фактичне місце здійснення діяльності
ТОВ «Маст-ОПТ» встановити немає
можливості. Згідно акта перевірки від
12.08.2011 № 605/152/31773946 вбачається, що для
здійснення господарської діяльності
ТОВ «Маст-ОПТ» не мало власних офісних,
виробничих приміщень, земельних
ділянок, транспортних засобів, про що
свідчать дані декларації з податку на
прибуток за 1 кв. 2011 року (вх. № НОМЕР_1
від 20.04.2011), додаток К1 до декларації не
подавався. Декларація з податку на
прибуток за II кв. 2011 року підприємством
не подана.

Довідка по формі 1 ДФ за І - II кв. 2011 року
не подавалась, а також згідно
декларації з податку на прибуток
підприємства рядок (04.3) витрати на
оплату праці відсутні.

Розрахунок податку з власників
наземних транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів ТОВ
«Маст-Опт» у 2010-2011 роках не подавався.

Податкова декларація плати за землю та
податкова декларація орендної плати за
землю ТОВ «Маст-Опт» у 2010-2011 роках не
подавались.

Згідно листа ТУ Держгірпромнагляду по
Львівській області від 04.08.2011 № 3-02-081803 в
ТОВ «Маст-Опт» відсутні технологічні
транспортні засоби, тобто машини і
механізми зазначені в договорі оренди
№ 03/05 від 03.05.2010, а саме - екскаватор
колісний, марки ОNК-МН4 - 1шт., екскаватор
гусеничний марки Eurukawa - 1шт., екскаватор
гусеничний марки RН 6-22 - 1 шт.

З огляду на викладене, наявність у
позивача лише документів, які від імені
ТОВ «Маст-ОПТ» видані не повноважною
особою, само по собі не є підставою для
формування податкового органу,
оскільки у процесі судового розгляду
податковим органом надано достатньо
доказів, які спростовують реальність
цих господарських операцій.

Відсутність судового рішення про
визнання недійсними договорів між
позивачем та ТОВ «Маст-ОПТ» не свідчить
про реальність виконання цих договорів
зазначеними суб'єктами, оскільки
укладення договору не є доказом його
виконання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильних висновків
суду першої інстанції, а тому така
задоволеною бути не може.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування
оскаржуваної постанови, суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Форт-Агро-Буд» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
лютого 2012 року у справі № 2а-11530/11/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
А.Р. Курилець

В.В. Ніколін