Справа № 826/17663/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м.Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УПІ-Магістраль» до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м.Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «УПІ-Магістраль»,
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м.Києві, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 19 липня 2013
року № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 вересня 2014 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, вказуючи на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
, просив оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Сторони, що були належним чином
повідомлені, в судове засідання на
апеляційний розгляд не з'явилися.
Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення клопотання,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в липні 2013 року ДПІ у Дніпровському
районі м. Києва ДПС проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «УПІ-Магістраль»
(ідентифікаційний код 36240675) з питань
правильності нарахування та сплати
податку на прибуток і податку на додану
вартість за період з 01.10.2012 року по
31.12.2012 року, за результатом якої
складено акт 05.07.2013 року № 221/22-222-36240675,
в якому зафіксовано порушення
позивачем п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість за звітний період
грудень 2012 року на суму 46 649,00 грн.

В обґрунтування зазначених вище
висновків податковий орган посилався
на інформацію, викладену в Акті ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС від
12.04.2013 року № 1335/22.3/14331605 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Ариал» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.12.2012 року по
31.12.2012 року. Відповідно до якої виявлено
факт відсутності у ТОВ «Ариал» руху
активів, зобов'язань чи власного
капіталу у процесі здійснення
господарської операції за вказаний
період, відсутні фізичні, технічні та
технологічні можливості для вчинення
господарських операцій, відсутній
кваліфікований персонал, основні
фонди, також встановлено факт
відсутності за місцезнаходженням та
зазначено, що підприємство здійснювало
діяльність пов'язану з наданням
податкової вигоди третім особам.

На підставі вказаної інформації
відповідач зробив висновок, що договір
про надання послуг, що був укладений
між позивачем та ТОВ «Ариал» є
нікчемним, та фактично укладений з
метою завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства.

За наслідками перевірки відповідач
прийняв податкове повідомлення -
рішення від 19 липня 2013 року №
(форми «Р»), яким визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 58 311,00 грн., в т.ч. 46 649,
00 грн. - основний платіж, 11 662, 00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним спірного рішення з
урахуванням всіх встановлених
фактичних обставин та вимог
законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам та фактам, колегія судді
звертає увагу на наступне.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», фінансова
звітність - бухгалтерська звітність,
що містить інформацію про фінансове
становище, результати діяльності та
рух грошових коштів підприємства за
звітний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону первинні
та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових
або машинних носіях і повинні мати
такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції
і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки, тощо) мають
силу первинних документів лише у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів.

Відповідно, не є безумовною підставою
для відшкодування податку на додану
вартість, наявність у покупця належно
оформлених документів, які відповідно
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцями податкових накладних, якщо
податковий орган доведе, що відомості в
таких документах не відповідають
дійсності.

Таким чином, для вирішення справи по
суті необхідно з'ясувати чи мали
господарські операції позивача з його
контрагентом реальний характер, та чи
відповідали ці операції меті
господарської діяльності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 03
грудня 2013 року між ТОВ «УПІ-Магістраль»
(Клієнт) і ТОВ «Ариал» (Експедитор)
укладений договір № 03/12 про надання
послуг, за умовами якого Експедитор
зобов'язується за дорученням Клієнта
та за винагороду і за рахунок Клієнта
організувати здійснення транспортних
та інших послуг (далі - транспортних
послуг), пов'язаних з перевезенням
вантажів, вказаних Клієнтом, по лініях
залізничних доріг території України,
Російської Федерації, країн СНД та
Балтії, інших іноземних держав
(експорт, імпорт, транзит).

На підтвердження виконання
господарський операцій за договором
позивач надав суду першої інстанції
первинні господарські документи,
зокрема: заявки ТОВ «УПІ-Магістраль»,
адресовані ТОВ «Ариал» із вказівками
на здійснення організації конкретних
перевезень у відповідності до певних
вимог та листи ТОВ «Ариал» з
підтвердженням про отримання заявок
Клієнта до виконання; рахунки-фактури;
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг); залізничні накладні.

Разом з тим, суд першої інстанції не
надав належної оцінки суттєвим умовами
виконання зазначеного договору .

За змістом вказаного договору до
транспортних послуг за цим Договором
прирівнюються всі послуги (як в
комплексі, так і окремо), що пов'язані з
пошуком і наданням необхідних та
придатних (в технічному і комерційному
плані) транспортних засобів (рухомого
складу чи вагонів), підготовкою вагонів
до завантаження і перевезення (в т.ч.
очищення та маркування),
перенаправлення вагонів до місця
завантаження, надання вагонів під
завантаження, контролем завантаження і
кріплення, охороною транспортних
засобів і вантажів в них,
відслідковуванням вагонів і вантажів,
узгодженням необхідних дозвільних
документів на рухомий склад, контролем
за розвантаженням і підготовкою
вагонів після вантажу, організації
повернення вагонів, організацію інших
робіт, пов'язаних з обслуговуванням
вагонів і вантажів. (п. 1.2 ).

Згідно п. 2.1 Договору на Експедитора
покладені обов'язки щодо: здійснення
діяльності по забезпеченню
залізничного перевезення вантажів у
відповідності до умов і вимог
внутрішніх та міжнародних Правил
залізничних перевезень, в т.ч. Угоди про
міжнародне вантажне залізничне
сполучення (СМГС) і Статуту залізниць
України; забезпечення контролю за
надходженням заявок на місячне
планування експортних, імпортних,
транзитних вантажів, а також вантажів,
що перевозяться в межах України та у
міжнародному сполученні, що
здійснюються Клієнтом; здійснювати за
погодженням з Клієнтом та за його
рахунок оплату тарифів і додаткових
платежів і зборів за перевезення
вантажів залізницями; організації
заявленого Клієнтом перевезення в
строк не пізніше 5-ти робочих днів з
моменту надання заявки та оплати
вартості перевезення (при цьому
заповнення залізничних накладних
здійснюється Клієнтом відповідно до
наданих Експедитором інструкцій);
здійснення за згодою Клієнта і за його
рахунок страхування вантажу наданого
до перевезення; своєчасної подачі
транспортних засобів у визначені
строки та у відповідності до вимог.

Разом з тим, відповідно до підпунктів
пункту 2.2 Кліент ( позивач) мав
забезпечити передання вантажів до
перевезення з надання необхідних
документів для здійснення митних,
санітарних і інших формальностей;
відшкодовувати Експедитору його
витрати на оплату митного догляд на
«РЖД» всіх вантажів та інших не
передбачуваних витрат.

Тобто, за умовами договору Експедитор в
деяких випадках фактично має право
виконувати певні дії з вантажем
(товаром) від імені Замовника.

Як вбачається з Акту перевірки,
позивачем не було надано до перевірки
документи що підтверджують отримання
товару, товарно-транспортних накладних
та інших супровідних документів.

Не надавалися додаткові документи
позивачем і до письмових заперечень
від 12.07.2013 року (т.1 а.с.13-19).

Так, позивачем не надані передбачені
умовами договору відомості щодо
погодження тарифів, додаткових
платежів і зборів; документи
оформлення страхування вантажу
наданого до перевезення (страхові
поліси).

Крім того, надані позивачем залізничні
накладні не оформлені належним чином
та не містять інформації щодо
фактичного виконання перевезень
вантажу, а саме, не повністю
відображають шлях прямування вантажу
від пункту його відправлення до пункту
його призначення, відсутні відмітки
одержувача на підтвердження факту
отримання товару (а.с.220-221, 223 т.1 тощо).

В заявках ТОВ «УПІ-Магістраль», що були
направлені на адресу ТОВ «Ариал»,
відсутні відомості щодо
підприємств-замовників перевезень
вантажу та його власника вантажу.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що протягом 2012 року між ТОВ
«УПІ-Магістраль» укладено договори
доручення на транспортно-експедиційне
обслуговування/транспортного
експедирування, укладених між ТОВ
«УПІ-Магістраль» (як
Повіреним/Експедитором) і
підприємствами-замовниками перевезень
(ТОВ «АСТІ», ТОВ «Росток-Трейд», ТОВ
«Олімп-Агро» і ТОВ «Лукянівське») про
організацію
транспортно-експедиційного
обслуговування по перевезенню
зернових залізничним транспортом.

Позивач вказує, що договір від 03.12.2013
року № 03/12 з експедитором ТОВ «Ариал»
щодо надання послуг з організації
перевезень вантажів залізницею
укладений з метою виконання замовлень
підприємств ТОВ «АСТІ», ТОВ
«Росток-Трейд», ТОВ «Олімп-Агро» і ТОВ
«Лук'янівське» на перевезення вантажів
згідно укладених договорів
транспортно-експедиційного
обслуговування.

Відповідно до умов зазначених
договорів доручення організація
транспортування здійснюється за умови
подання відповідної заявки. Разом з
тим, позивачем не надано заявки на
виконання замовлень вищевказаних
підприємств; довіреності на право
укладення договору перевезення,
довіреності, видані експедитором
організації перевізнику направо
отримання вантажу тощо.

Зазначеним обставинам суд першої
інстанції не надав належної оцінки.

В свою чергу, через відсутність у
позивача належним чином оформлених
документів щодо поетапного оформлення
господарських операцій за вказаними
договорами, у колегії суддів не
виникає стійке переконання в
обставинах справи щодо їх (
госпоперацій) реальності.

Водночас колегія суддів, звертає увагу,
що наявна у податкового органу
інформація про відсутність у
контрагента ресурсів, необхідних для
здійснення фінансово-господарської
діяльності та виконання ними взятих на
себе договірних зобов'язань, не
спростовується матеріалами справи та
наданими позивачем доказами.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
обґрунтованість доводів апеляційної
скарги відповідача та правомірності
винесених останнім податкових
повідомлень- рішенням.

Відповідно до п. 3 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м.Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УПІ-Магістраль» до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м.Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя
І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 22.12.2014 р.

Головуючий суддя

Грибан І.О.

Судді:

Беспалов О.О.

Парінов А.Б.