Справа № 804/13034/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 804/13034/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2013 року у справі № 804/13034/13-а за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2013 року Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернулась до суду першої
інстанції із адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, у якому
просить визнати протиправним та
скасувати повністю податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області за формою "Р"
№ від 25 вересня 2013р.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2013 року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області за формою "Р"
№ від 25 вересня 2013р.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову, в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що в
період з 23.08.2013р. по 30.08.2013р.
відповідачем проводилась
документальна позапланова невиїзна
перевірка ФОП ОСОБА_1 (НОМЕР_2) з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.

За результатами перевірки було
складено Акт від 06.09.13р. № 827/1701/НОМЕР_2
згідно з яким встановлено порушення:
Декрету Кабінету Міністрів України від
26 грудня 1992 оку №13-92 "Про прибутковий
податок з громадян" (розділ IV),
Податкового кодексу України від 02/12/2010
№ 2755-ГУ, а саме: ст. 13 Декрету № 13-92 та п.
177.2 ст.177 ПКУ № 2755-ІУ, в результаті
заниження податку на доходи з фізичних
осіб за 2010-2012 роки на суму 6206,08 грн., у
т.ч. за 2010 рік у розмірі 33,00 грн., за 2011 у
розмірі 1514,33 грн., за 2012 рік у розмірі
4658,75 грн.

Відповідачем на підставі зазначеного
Акта перевірки було винесене податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
згідно з яким ФОП ОСОБА_1 занижено
податок на доходи з фізичних осіб у
сумі 6206,08 грн. та на підставі п.123.1 ст.123
ПКУ нарахована штрафна санкція у сумі
1543,27 грн. Податкове
повідомлення-рішення отримано
позивачем поштою 01 жовтня 2013р.

У відповідь на лист Відповідача від
02/07/2013р. №25245/10/172 Позивачем були надані
копії первинних документів згідно
листа від 23/07/2013р. №23.07/2 з додатками на
110 аркушах серед яких є копія листа від
05/09/2011р. №5/09-01 адресоване ТОВ ВФ
"СЕРВІС". Позивачем на рахунок ТОВ ВФ
"СЕРВІС" була здійснена оплата за
ноутбук та програмне забезпечення
згідно рахунку-фактурі № 010828-11 від
02/09/2011, однак помилково перераховано
сума більша ніж вказана у рахунку
фактурі тому Позивач просить помилково
перераховану суму у розмірі 222,00 грн.
повернути на розрахунковий рахунок
Позивача. Даний лист не був врахований
при перевірці Відповідачем.

Додатково позивачем в установі банку
де відкрито розрахунковий рахунок
Позивача була отримана довідка № 761 від
18/09/13 та виписка з відбитком печатки
банку від 18/09/13 з зазначенням
контрагенту, який повернув
(перераховував) кошти та призначенням
платежу. Довідка та виписка
підтверджують, що 222,00 грн. повернуто
ТОВ ВФ "СЕРВІС" згідно листа від 05/09/2011р.
№5/09-01 як помилково перераховані.

Задовольняючи позовні вимоги повністю
суд першої інстанції виходив з того, що
твердження відповідача стосовно
заниження валового доходу в 2011 році у
сумі 222,00 грн. є безпідставними. Також
суд першої інстанції спростував
висновки Відповідача стосовно
неможливості використовувати
транспортний засіб у підприємницькій
діяльності на підставі того, що
транспортних засіб зареєстрований на
фізичну особу.

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції та звертає увагу на те, що
первинні документи позивача, а саме:
відомості нарахування амортизації
основних засобів, амортизується не
лише транспортний засіб а також
ноутбук та програмне забезпечення.
Тому у Акті перевірки наведені не
достовірні дані, по даним позивача
згідно відомостей нарахування
амортизації основних засобів
достовірні дані є: амортизація у 2011
році склала: легковий автомобіль - 6990,68
грн., ноутбук з програмним
забезпеченням - 1250,43; у 2012 році:
легковий автомобіль - 20972,04 грн., -
ноутбук з програмним забезпеченням
5001,72 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції
правильно визначено, що висновки
Відповідача стосовно неможливості
використовувати транспортний засіб у
підприємницької діяльності на
підставі того, що транспортних засіб
зареєстрований на фізичну особу є
безпідставними.

Відповідно п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 ПКУ не
включаються до складу витрат витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, а саме
витрати на: організацію та проведення
прийомів, презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених статтею 157 цього Кодексу, та
витрат, пов'язаних із провадженням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1
статті 140 цього Кодексу).

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПКУ
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 ПКУ до
складу інших витрат включаються
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання (оперативна оренда (у тому
числі оренда легкових автомобілів),
придбання пально-мастильних
матеріалів, стоянка, паркування
легкових автомобілів, страхування
майна, амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона); інші витрати
загальногосподарського призначення.

Суд першої інстанції дослідив копії
первинних документів, а саме: відомості
нарахування амортизації основних
засобів, амортизується не лише
транспортний засіб а також ноутбук та
програмне забезпечення.

У 2011 році Позивачем отримано дохід у
розмірі 39197,26 грн., у 2012 році у розмірі
37007,87 грн., тому придбане/списане паливо
у 2011 році на суму 1632,42 грн. та у 2012 році у
сумі 4885,76 грн. яке було віднесене до
складу витрат згідно п.п. 138.10.2 ПКУ є
іншими витратами які були правомірно
віднесені до складу витрат в рамках
господарської діяльності.

Згідно наказу № 1 від 20.06.2011 р. легковий
автомобіль Пежо 107 використовується
Позивачем виключно у своїй
господарської діяльності, легковий
автомобіль не використовується у
вихідні та святкові дні.

Ноутбук та програмне забезпечення до
нього використовується лише у
господарській діяльності позивача
згідно наказу № 2 від 01.09.2011 р.

Висновок суду першої інстанції, що
амортизація у 2011 році у розмірі 8241,11
грн. та у 2012 році у розмірі 25973,76 грн.
була нарахована позивачем і віднесена
до складу витрат згідно діючого
законодавства є обґрунтованим та
правомірним.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
будь-яких порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, яке б потягло за
собою наявність підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення, не
було встановлено, тому постанову суду
першої інстанції від 28.10.2013 року у даній
адміністративній справі необхідно
залишити без змін, а апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення,
оскільки доводи, які викладені у
апеляційній скарзі, суперечать
зібраним у справі доказам та фактичним
обставинам справи, зводяться до
помилкового тлумачення заявником
апеляційної скарги норм матеріального
та процесуального права, а тому не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції у
даній справі.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов