Справа № 826/5745/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року м. Київ
К/800/46169/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Березовська О.В.,

від відповідача - Радук Ю.В., Ресьян М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.05.2014

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2014

у справі № 826/5745/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАГОЛ"

до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.05.2014, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2014,
позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 11.12.2013 №,
№.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржувані
рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «ТАГОЛ» по
взаємовідносинам з ТОВ «Джанні Люкс
Рітейл» та з питань правомірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на
розрахунковий рахунок за липень 2013
року, за результатом якої складено акт
від 06.12.2013 №2638/26-53-15-01/36404913, в якому
зафіксовані порушення позивачем вимог:
п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.7 ст. 201, п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит за червень 2013 року в розмірі 8 740
000,00 грн., що призвело до завищення
від'ємного значення в розмірі 8 477 702,00
грн. та заниження суми податку, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет у розмірі 262 298,00 грн.; п. 200.1, п. 200.2,
п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, в результаті чого позивачем
завищено суму бюджетного
відшкодування за липень 2013 року в
розмірі 8 382 568,00 грн. та занижено суму
податку, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет у розмірі 95 134,00 грн.

На підставі акта перевірки,
відповідачем 11.12.2013 прийнято спірні
податкові повідомлення-рішення:
№, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 8 382 568,00 грн.
та нараховано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 4 191 284,00 грн.; № грн.,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 536 148,00
грн. (за основним платежем 357 432,00 грн., за
штрафними санкціями 178 716,00 грн.).

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
задоволення позову, враховуючи
наступне.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового
Кодексу України передбачено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України встановлено, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Матеріали справи свідчать, що у
власності позивача знаходиться
цілісний майновий комплекс
розташований за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт. Ювілейне,
вул. Виробнича, 12, до складу якого
входять об'єкти нерухомості та
технологічне обладнання.

Позивачем отримано кредит у ПАТ «Банк
Форум» в розмірі 80 000 000,00 грн. з метою
придбання земельної ділянки, будівлі
та обладнання за вказаною вище адресою
під заставу земельної ділянки, будівлі
та обладнання.

Відповідно до протоколу загальних
зборів від 20.05.2013, прийнято рішення про
поетапну реалізацію вказаного
цілісного майнового комплексу покупцю
- ТОВ «Джанні Люкс Рітейл» у два етапи -
обладнання та нерухомості.

Так, судами встановлено, що між
позивачем та ТОВ «Джанні Люкс Рітейл»
укладено договір від 29.05.2013 №1 про
передачу в власність останнього
зазначеного обладнання.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ «Джанні Люкс Рітейл»
укладено договір від 01.06.2013 №01/06-13-1,
відповідно до якого останній поставив
позивачу обладнання на загальну суму 52
440 000,00 грн., в тому числі ПДВ 8 740 000,00 грн.

Також, встановлено, що вказане
обладнання прийнято позивачем на
підставі акта 01.06.2013 №10106 та відповідно
до наказу від 03.06.2013 №025-е введено в
експлуатацію з 05.06.2013.

ТОВ «Джанні Люкс Рітейл» було видано
податкову накладну від 01.06.2013 №20106, яка
зареєстрована в ЄДРПН та відображена
в реєстрі отриманих податкових
накладних за відповідний податковий
місяць.

На момент здійснення спірних операцій,
контрагент позивача був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому мав
право нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові
накладні.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірні договори, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угод позивачем з вказаним
контрагентом, що мали місце під час
здійснення позивачем підприємницької
діяльності.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що позивачем
доведено факт здійснення
господарських операцій належними
первинними документами, які
відповідають за змістом та формою
вимогам чинного законодавства, а тому,
бюджетне відшкодування можливе за
наявності належних документів, що
підтверджують правомірність
формування сум податкового кредиту
платника податку.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29.05.2014 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2014
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль