Справа № 2а-0370/1660/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
Справа №
9104/131397/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Західінкобанк» на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2011 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства
«Західінкобанк» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання частково нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

публічне акціонерне товариство
«Західінкомбанк» звернулося в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції в якому
просило визнати частково нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
24.12.2010 року № /0, від 19.01.2011 року №
0/1, від 23.03.2011 року № 0/2.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції публічне акціонерне
товариство «Західінкомбанк» оскаржило
його в апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до пп. 7.6.1 п. 7.6 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» зі змінами та
доповненнями (№ 334) платник податку
веде окремий податковий облік
фінансових результатів операцій із
цінними паперами (у тому числі
іпотечними сертифікатами участі,
іпотечними сертифікатами з фіксованою
дохідністю та сертифікатами фондів
операцій з нерухомістю) і деривативами
у розрізі окремих видів цінних паперів,
а також фондових та товарних
деривативів. При цьому облік операцій з
акціями ведеться разом з іншими, ніж
цінні папери, корпоративними правами.

Згідно пп. 7.6.2 п. 7.6 ст. 7 Закону № 334
встановлено, що норми цього пункту
поширюються на платників податку -
торгівців цінними паперами та
деривативами, а також на будь-яких
інших платників податку, які
здійснюють операції з торгівлі цінними
паперами чи деривативами.

Згідно з п. 1.6 ст. 1 Закону № 334, товари -
це матеріальні та нематеріальні
активи, а також цінні папери та
деривативи, що використовуються у
будь-яких операціях, крім операцій з їх
випуску (емісії) та погашення.

Поряд з цим п. 6.1 ст. 6 Положення про
порядок здійснення банками операцій з
векселями у національній валюті на
території України, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 16 грудня 2002 року № 508,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 28.02.2003 р. за № 174/7495,
урахування векселів є формою
кредитування банком юридичної або
фізичної особи шляхом придбання
векселя до настання строку платежу за
ним зі знижкою (дисконтом) за грошові
кошти з метою одержання прибутку від
погашення векселя у повній сумі.
Урахування векселів є кредитною
операцією. Ураховуючи вексель, банк
надає векселедержателю - пред'явнику
строковий кредит.

Відповідно до п. 1.4 Положення про
порядок формування та використання
резерву для відшкодування можливих
втрат за кредитними операціями банків,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 6 липня
2000 року № 279, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 03.08.2000 р.
за № 474/4695, із змінами та доповненнями,
до заборгованості за кредитними
операціями, що становлять кредитний
портфель банку, належать кредити, що
надані за врахованими векселями
суб'єктам господарювання, і сумнівна
заборгованість за ними (балансові
рахунки 2020, 2026 КА, 2027, 2092) та кредити, що
надані за врахованими векселями
суб'єктам господарювання, сумнівна
заборгованість за ними (балансові
рахунки 2020, 2026 КА, 2027, 2092).

Тому апелянт вважає, що операції із
врахування веселів та операції репо за
своєю економічною сутністю є
кредитними операціями і не повинні
відображатися в окремому податковому
обліку фінансових результатів
операцій з цінними паперами і
деривативами, ведення якого
передбачено п. 7.6 ст. 7 Закону № 334.

Також зазначає, що пп. 7.6.3 п. 7.6 ст. 7
Закону № 334 передбачено, що під
терміном «витрати» слід розуміти суму
коштів або вартість майна, сплачену
(нараховану) платником податку
продавцю цінних паперів та деривативів
як компенсація їх вартості.

Оскільки операції з врахування
векселів за своєю економічною сутністю
є кредитними, то відповідно до
внутрішніх документів по таких
операціях банком проводилося
щомісячне нарахування процентів за
користування кредитом по
бухгалтерській проводці Дт 2028
«Нараховані доходи за кредитами, що
надані за врахованими векселями
суб'єктам господарювання», Кт 6022
«Процентні доходи за кредитами, що
надані за врахованими векселями
суб'єктам господарювання». Сплата
процентів по наданих кредитах за
врахованими векселями передбачена при
погашенні векселя.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
ПАТ «Західінкомбанк», як доходи від
здійснення банківських операцій, були
включені в валові доходи і
оподатковані, нараховані проценти по
рахунку 6022 «Процентні доходи за
кредитами, що надані за врахованими
векселями суб'єктам господарювання»
від вищезазначених операцій за І
квартал 2009 року - 23356,71 грн., за І
півріччя 2009 року - 71422,49 грн., за 9 місяців
2009 року - 1016201,33 грн., що підтверджується
даними пункту 3.1.1.1 акту перевірки щодо
повноти включення до валових доходів у
вигляді нарахованих (сплачених)
процентів за видами доходів від
банківських операцій.

Окрім того апелянт зазначає, що
представником Луцької ОДПІ в ході
судового розгляду справи надано
пояснення, якими підтверджено факт
нарахування відсотків за операціями з
врахування векселів та сплати податку
на прибуток із вказаних нарахованих
відсотків за відповідні періоди.

Положенням про порядок здійснення
банками операцій з векселями в
національній валюті на території
України затвердженим Постановою
Правління Національного банку України
16.12.2002р. № 508 зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 28 лютого
2003 р. за № 174/7495 визначено, що сума
векселя повна - сума, яка підлягає
сплаті за векселем, з врахуванням
обумовлених у тексті векселя
відсотків.

Таким чином перевіркою операцій з
купівлі та продажу векселів при
продажу врахованих банком векселів
здійснено подвійне оподаткування як
нарахованих процентів і як доходів від
операцій з цінними паперами на суму
1016201,33 грн. В пункті 3.1.1.5 акту зазначені
нараховані проценти за врахованими
векселями, але не враховані роз'яснення
надані листом Державної Податкової
Адміністрації України № 14578/7/22-2017 від
23.07.2007р., де чітко визначено, що дохід за
врахованими векселями та операціями
репо у вигляді дисконтів (процентів)
включається до складу валового доходу
на підставі пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334,
що і було зроблено банком, як дохід від
здійснення банківських операцій.

На підставі наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
Луцькою ОДПІ проведено виїзну планову
перевірку ПАТ «Західінкомбанк» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року, про
що складено акт № 9349/2200/19233095 від 13.12.2010
року. Перевіркою, зокрема, встановлено
порушення пункту 7.6 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та заниження прибутку від
операцій з цінними паперами - векселями
за 2009 рік па суму 1016201 грн. 33 коп., в тому
числі за перший квартал 2009 року - 23356
грн. 71 коп.. за І півріччя 2009 року - 71422
грн. 49 коп., за дев'ять місяців 2009 року -
1016201 грн. 33 коп., яке заперечується
позивачем. Подані платником податків
заперечення до акту перевірки залишені
відповідачем без задоволення, про що
повідомлено листом Луцької ОДПІ №
31403/10/22-00 від 21.12.2010 року. 24.12.2010 року
Луцькою ОДПІ на підставі акту
№9349/2200/19233095 від 13.12.2010 року прийнято
податкове повідомлення - рішення №
/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку па
прибуток банківських організацій у
розмірі 195422 грн. 57 коп., у тому числі за
основним платежем 37700 грн. 00 коп., за
штрафними (фінансовими) санкціями 157722
грн. 57 коп. В подальшому зазначене
податкове повідомлення ПАТ
«Західінкомбанк» оскаржило у
адміністративному порядку. Рішенням
Луцької ОДПІ про результати розгляду
первинної скарги від 17.01.2011 року
№671/10/25-006 скарга задоволена частково,
позивачу зменшено податкове
зобов'язання з податку на прибуток на
24614 грн. 07 коп., в тому числі основного
платежу - 8511 грн. 00 коп., штрафних
(фінансових) санкцій - 16103 грн. 07 коп.
Повторні скарги ПАТ «Західінкомбанк»
до податкових органів вищого рівня
були залишені без задоволення згідно з
рішеннями ДПА у Волинській області №
1263/10/25-006 від 18.03.2011 року ДПА України №
10198/6/25-045 від 02.06.2011 року.

Луцькою ОДПІ 19.01.2011 року прийнято нове
податкове повідомлення-рішення №
0/1, а 23.03.2011 року - податкове
повідомлення-рішення №0/2 про
визначення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
банківських організацій у розмірі 170808
грн. 50 коп., в тому числі за основним
платежем - 29189 грн. 00 коп., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 141619 грн. 50 коп.

Також судом першої інстанції
встановлено, що на підставі акту
перевірки №9349/2200/19233095 від 13.12.2010 року,
пояснень представників сторін
встановлено, що протягом 2009 року ПАТ
«Західінкомбанк» проводив операції
продажу третім особам раніше
врахованих векселів.

31.03.2009 року між позивачем (продавець) та
громадянкою ОСОБА_1 (покупець) укладено
договір купівлі-продажу векселя
емітента ТзОВ «Млинівські макарони» з
вартістю продажу 144487 грн. 91коп.
Проданий вексель попередньо був
врахований ПАТ «Західінкомбанк»
згідно з договором врахування векселів
з реверсом від 16.01.2008 року, укладеного з
ТзОВ «ТД «Щедрик», за номінальною
вартістю 121131 грн. 17 коп. з нарахуванням
22 відсотків.

17.04.2009 року між позивачем (продавець) та
ТзОВ «Завод будівельних конструкцій»
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу векселя емітента ТзОВ
«ВолиньТеплоСсрвіс» вартістю 198065 грн.
75 коп. Проданий вексель попередньо був
врахований ПАТ «Західінкомбанк»
згідно з договором врахування векселів
з реверсом від 31.05.2007 року, укладеного з
ВАТ «Волипьголовпостач», за
номінальною вартістю 150000 грн. 00 коп. з
нарахуванням 17 відсотків.

03.08.2009 року позивач (продавець) уклав
договір купівлі-продажу врахованих
векселів з громадянкою ОСОБА_2
(покупець). Предметом договору були
вісім векселів емітента ТзОВ
«Подільська тютюнова компанія», один
вексель емітента ТзОВ «Волиньтабак»,
один вексель емітента ТзОВ «АС-ОРТ» на
загальну суму 6860665 грн. 24 коп.
Попередньо такі векселі були отримані
від векселедержателів (пред'явників):
ТзОВ «Волиньабак» (емітент ТзОВ
«Подільська тютюнова компанія») та
враховані банком згідно з договорами
врахування від 07.08.2011 року, 14,08.2008 року,
зокрема, п'ять векселів за номінальною
вартістю 500000 грн. 00 коп. з нарахуванням
21 відсотка річних, а згідно з договором
від 06.11.2008 року - три векселі
номінальною вартістю 800000 грн. 00 коп. за
666514 грн. 40 коп.. визначений розмір
дисконту кожного складає 133485 грн. 60
коп.; ТзОВ «АС-ОРТ» (емітента ТзОВ
«Волиньтабак») та врахований банком
згідно з договором врахування від
06.11,2008 року номінальною вартістю 1100000
грн. 00 коп. за 916457 грн. 30 коп. з дисконтом
183542 грн. 70 коп.; ТзОВ «Волиньтабак»
(емітента ТзОВ «АС-ОРТ») та врахований
банком відповідно до договору
врахування векселів від 06.11.2008 року за
499885 грн. 90 коп. з номінальною вартістю
600000 грн. 00 коп., розмір дисконту 110114 грн.
20 коп.

ПАТ «Західінкомбанк» проводив
операції продажу векселів третім
особам на підставі відповідної
ліцензії на здійснення діяльності з
торгівлі з цінними паперами -
дилерської діяльності, виданої
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку, про що зазначено в
акті перевірки № 9349/2200/19233095 від 13.12.2010
року.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно враховано, що
відповідно до статті 17 Закону України
«Про цінні папери та фондовий ринок»
від 23.02.2006 року (з наступними змінами та
доповненнями) професійна діяльність з
торгівлі цінними паперами на фондовому
ринку провадиться торговцями цінними
паперами - господарськими
товариствами, для яких операції з
цінними паперами є виключним видом
діяльності, а також банками. Професійна
діяльність з торгівлі цінними паперами
включає, зокрема, дилерську діяльність
- укладення торговцем цінними паперами
цивільно-правових договорів щодо
цінних паперів від свого імені та за
свій рахунок з метою перепродажу, крім
випадків, передбачених законом.

Підпунктом 7.6.1 пункту 7.6 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що платник
податку веде окремий податковий облік
фінансових результатів операцій з
цінними паперами (у тому числі
іпотечними сертифікатами участі,
іпотечними сертифікатами з фіксованою
дохідністю та сертифікатами фондів
операцій з нерухомістю) і деривативами
у розрізі окремих видів цінних паперів,
а також фондових та товарних
деривативів. При цьому облік операцій з
акціями ведеться разом з іншими, ніж
цінні папери, корпоративними правами.
Якщо протягом звітного періоду витрати
на придбання кожного з окремих видів
цінних паперів, а також деривативів,
понесені (нараховані) платником
податку, перевищують доходи, отримані
(нараховані) від продажу (відчуження)
цінних паперів або деривативів такого
ж виду протягом такого звітного
періоду, від'ємний фінансовий
результат переноситься на зменшення
фінансових результатів від операцій з
цінними паперами або деривативами
такого ж виду майбутніх звітних
періодів у порядку, визначеному
статтею 6 цього Закону. Якщо протягом
звітного періоду доходи від продажу
кожного з окремих видів цінних паперів,
а також деривативів, отримані
(нараховані) платником податку,
перевищують витрати, понесені
(нараховані) платником податку
внаслідок придбання цінних паперів або
деривативів такого ж виду протягом
такого звітного періоду (з урахуванням
від'ємного фінансового результату від
операцій з цінними паперами чи
деривативами такого ж виду минулих
періодів), прибуток включається до
складу валових доходів такого платника
податку за результатами такого
звітного періоду. Усі інші витрати та
доходи такого платника податку, крім
витрат та доходів за операціями з
цінними паперами (корпоративними
правами) та деривативами, визначеними
цим підпунктом, беруть участь у
визначенні об'єкта оподаткування
такого платника податку на загальних
умовах, встановлених цим Законом.

Підпунктом 7.6.2 пункту 7.6 статті 7 цього ж
Закону визначено, що норми цього пункту
поширюються на платників податку -
торгівців цінними паперами та
деривативами, а також на будь-яких
інших платників податку, які
здійснюють операції з торгівлі цінними
паперами чи деривативами.

Згідно з підпунктами 7.6.3, 7.6.4 пункту 7.6
статті 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
під терміном «витрати» слід розуміти
суму коштів або вартість майна,
сплачену (нараховану) платником
податку продавцю цінних паперів та
деривативів як компенсація їх
вартості. До складу витрат включається
також сума будь-якої заборгованості
покупця, яка виникає у зв'язку з таким
придбанням. Під терміном «доходи» слід
розуміти суму коштів або вартість
майна, отриману (нараховану) платником
податку від продажу, обміну або інших
способів відчуження цінних паперів та
деривативів, збільшену на вартість
будь-яких матеріальних цінностей чи
нематеріальних активів, які
передаються платнику податку в зв'язку
з таким продажем, обміном або
відчуженням. До складу доходів
включається також сума будь-якої
заборгованості платника податку, яка
погашається у зв'язку з таким продажем,
обміном або відчуженням.

Суд першої інстанції вірно вважав, що
оскільки ПАТ «Західінкомбанк»
проводило операції з продажу раніше
врахованих векселів третім особам,
тому позивач повинен був в окремому
податковому обліку фінансових
результатів операцій з цінними
паперами і деривативами відобразити
доходи, отримані від такого продажу, та
витрати в сумі, раніше перерахованій за
операціями врахування векселів в
одному і тому ж податковому періоді, як
це визначено нормами пункту 7.6 статті 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Також суд вірно зазначив, що відповідно
до Форми декларації з податку на
прибуток банку та Порядку її складання,
затвердженої наказом ДПА України №148
від 31.03.2003 року (з наступними змінами та
доповненнями, чинної на момент
виникнення спірних правовідносин), до
декларації з податку на прибуток банку
має подаватись додаток К2 до рядка 01.4
декларації - Розрахунок фінансових
результатів операцій з цінними
паперами, корпоративними правами та
деривативами.

Судом з'ясовано, що при перевірці
показників додатку К2 до рядка 01.4
декларацій з податку на прибуток банку,
поданих ПАТ «Західінкомбанк» за
періоди перший квартал 2009 року, І
півріччя 2009 року, три квартали 2009 року
(тобто, періоди, коли банківською
установою проводилися операції
продажу раніше врахованих векселів),
встановлено не відображення прибутку
від операцій з цінними паперами за
перший квартал 2009 року в розмірі 23365
гри. 74 коп.. за І півріччя 2009 року - 71422
грн. 49 коп.. за три квартали 2009 року - 1016201
грн. 33 коп. і, як наслідок, допущено
заниження податку на прибуток за
перший квартал 2009 року в сумі 5839 грн. 00
коп.. другий квартал 2009 року - 12016 грн. 00
коп., третій квартал 2009 року - 236195 грн. 00
коп. Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки за звітний період 2009 року
банком задекларовано збитки, а податок
на прибуток розраховується
наростаючим підсумком, тому нарахована
сума податку за періодом з першого по
третій квартали 2009 року не врахована до
суми податкового зобов'язання, а тому
відповідачем правомірно застосована
лише штрафна (фінансова) санкція у
розмірі 127025 грн. 00 коп.

Відхиляючи доводи позивача, про те, що
прибуток банку від операцій продажу
цінних паперів третім особам
врахований у вигляді процентів за
користування кредитом, оскільки
урахування векселів є кредитною
операцією (пункт 6.1 статті 6 Положення
про порядок здійснення банками
операцій з векселями у національній
валюті на території України,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 16.12.2002 року №508, зареєстрованого
у Міністерстві юстиції України 28.02.2003
року за № 174/7495), судом першої інстанції
вірно враховано, що відповідно до
статті 14 Закону України «Про цінні
папери та фондовий ринок» від 23.02.2006
року вексель - це цінний напір, який
посвідчує безумовне грошове
зобов'язання векселедавця або його
наказ третій особі сплатити після
настання строку платежу визначену суму
власнику. Згідно з пунктом 1.2 Положення
про порядок здійснення банками
операцій з векселями у національній
валюті на території України,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 16.12.2002 року № 508. придбання
векселя - це одержання векселя у
власність через купівлю, врахування,
заставу (заклад), видачу або дарування,
спадщину або іншу угоду, результат якої
майнове право на вексель; врахування
векселя - це придбання банком векселя
до настання строку платежу за ним у
векселедержателя за грошові кошти з
дисконтом, як різновид врахування
векселя розрізняють врахування
векселя безоборотне та з реверсом;
дисконт - це винагорода, що беруть банки
під час врахування векселів та купівлі
векселів у векселедержателів до
закінчення терміну їх сплати. Пунктом і
2. і цього ж Положення визначено, що
купівля та продаж векселів
здійснюються банком відповідно до
законодавства України та на підставі
укладеного з продавцем (покупцем)
договору.

З урахуванням вкладеного суд першої
інстанції правильно вважав, що
операції продажу врахованих векселів
третім особам за своїм змістом є
операціями купівлі-продажу і тому
мають розглядатися як операції з
торгівлі цінними паперами. За
операціями врахування векселів та
подальшого їх продажу повинен бути
визначений результат як різниця між
доходами (які включають суму коштів,
отриману (нараховану) від продажу) та
витратами на придбання цих векселів
шляхом врахування. Відповідно,
операції з продажу врахованих векселів
не можуть відображатися в податковому
обліку як операції за звичайними
кредитами, а мають бути відображені в
окремому податковому обліку як
операції з цінними паперами відповідно
до вимог пункту - 7.6 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств». А оскільки в даному
випадку векселі не були викуплені
назад пред'явниками
(векселедержателями), тобто операцій
кредитування під відсотки не
відбулося, відсотки не сплачувалися,
тому в ПАТ «Західінкомбанк» не було
підстав збільшувати валові доходи на
нараховані проценти, такі векселі були
продані за договорами купівлі-продажу,
укладеними з третіми особами. Банком
допущено порушення через неправильне
відображення саме операцій
купівлі-продажу векселів третім
особам, а не операцій врахування
векселів.

Крім того, суд першої інстанції
зазначив, що при проведенні перевірки,
результати якої оформлені актом №
9349/2200/19233095 від 13.12.2010 року. Луцькою ОДПІ
не встановлено завищення валових
доходів ПАТ «Західінкомбанк» за
рахунок нарахованих процентів за
врахованими векселями.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
обгрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову, оскільки ПАТ
«Західінкомбанк» при веденні
податкового обліку мав керуватися саме
приписами пункту 7.6 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та відобразити
відповідні показники у додатку К2 до
рядка 01.4 декларацій з податку на
прибуток банку, поданих ПАТ
«Західінкомбанк» за періоди: перший
квартал 2009 року, І півріччя 2009 року, три
квартали 2009 року та рядку 01.4,
декларацій з податку на прибуток банку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги про визнання частково
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
24.12.2010 року №/0 не підлягають
задоволенню.

Крім того, суд вірно зазначив, що
відповідно до підпункту 5.1.2 пункту 5.1
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом ДПА України №985 від 22.12.2010 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.12.2010 року за №1440/18735,
податкове повідомлення-рішення
вважається відкликаним, якщо орган
державної податкової служби зменшує
нараховану суму грошового зобов'язання
раніше прийнятого податкового
повідомлення-рішення. У випадках,
визначених підпунктами 5.1.2 і 5.1.4 пункту
5.1 цього розділу, податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним з дня надходження до
платника податків податкового
повідомлення-рішення, яке містить
зменшену суму грошового зобов'язання
(пункт 5.3 Порядку).

Згідно з наведеними нормами вказаного
Порядку податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
24.12.2010 року № /0 вважається
відкликаним, оскільки рішенням Луцької
ОДПІ про результати розгляду первинної
скарги №671/10/25-006 від 17.01.2011 року
зменшено нараховану суму податкового
зобов'язання і винесено нове податкове
повідомлення-рішення від 19.01.2011 року №
0/1.

З огляду на це суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Західінкобанк» - залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 08
вересня 2011 року по справі № 2а/0370/1660/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин