Справа № 821/2548/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2548/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Циганій С.І.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло
Т.М.,

Яковлєва
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу відділу державної виконавчої
служби Каланчацького районного
управління юстиції Херсонської
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2014 року по справі за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області до відділу
державної виконавчої служби
Каланчацького районного управління
юстиції Херсонської області про
визнання неправомірними дій щодо
прийняття рішення про повернення
виконавчого документа стягувачу,
визнання неправомірною та скасування
постанови про повернення виконавчого
документа,

В С Т А Н О В И В:

17.07.2014р. Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області звернулася до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Каланчацького
районного управління юстиції
Херсонської області про визнання
неправомірними дій державного
виконавця відділу ДВС Каланчацького
РУЮ Іванової А.О. щодо прийняття 20
червня 2014 року рішення про повернення
виконавчого документа стягувачу ВП
№35197444, визнання неправомірною та
скасування постанови державного
виконавця відділу ДВС Каланчацького
РУЮ Іванової А.О. від 20 червня 2014 року
про повернення виконавчого документа
стягувачу ВП №35197444.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 04.09.2014 року
адміністративний позов Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Херсонській області
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 17.09.2014 року відділом
державної виконавчої служби
Каланчацького районного управління
юстиції Херсонської області було
подано апеляційну скаргу, обґрунтовану
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що повернення виконавчого
документу стягувачу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Херсонській області
здійснено державним виконавцем
правомірно на виконання вимог п.4 ч.1
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження» - у зв'язку з
нездійсненням Інспекцією авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій, що передбачено ст.42
Закону України «Про виконавче
провадження». Повернення виконавчого
документа не позбавляє права позивача
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22
вказаного Закону.

На підставі викладеного, в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Херсонського
окружного адміністративного суду від
04.09.2014 року та ухвалення нового рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів суду апеляційної
інстанції зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, на примусовому виконанні у
відділі ДВС Каланчацького районного
управління юстиції Херсонської
області перебувала постанова
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області №35/КЧ від 22
березня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності в сумі 38628
грн. на користь держави, за якою 13.11.2012р.
відповідачем відкрито виконавче
провадження та надано боржнику строк
для самостійного виконання до 20.11.2012р.

20.06.2014р. державним виконавцем відділу
ДВС Каланчацького РУЮ Івановою А.О.
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві на
підставі п.4 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України
«Про виконавче провадження».
Зазначено, що стягувач не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено Законом України «Про
виконавче провадження», незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа.

В оскаржуваній постанові суд першої
інстанції дійшов висновку про
незаконність постанови відповідача
від 20.06.2014р. про повернення виконавчого
документа та, у зв'язку з цим,
неправомірність дій державного
виконавця по її прийняттю. Приймаючи
вказане рішення суд виходив з того, що
на підставі статті 42 Закону України
«Про виконавче провадження» у
стягувача виникає право, а не обов'язок
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій лише за
погодженням з державним виконавцем,
однак в матеріалах справи відсутні
відомості про здійснення такого
погодження сторонами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком Херсонського окружного
адміністративного суду. При цьому,
апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
виконавче провадження» витрати
виконавчого провадження здійснюються
за рахунок коштів Державного бюджету
України та коштів виконавчого
провадження, які використовуються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Кошти виконавчого
провадження складаються з: авансового
внеску стягувача на організацію та
проведення виконавчих дій; стягнутих з
боржника витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій; інших надходжень, що не
суперечать законодавству.

Згідно ст.42 Закону України «Про
виконавче провадження» з метою
забезпечення провадження виконавчих
дій стягувач може за погодженням з
державним виконавцем внести на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби певну грошову суму
для здійснення необхідних витрат або
покриття їх частини, якщо інше не
передбачено цим Законом. Після
закінчення виконавчого провадження
авансовий внесок повністю
повертається стягувачу, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа.

Частиною 2 статті 47 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
про наявність обставин, передбачених у
частині першій цієї статті державний
виконавець складає акт.

Таким чином, лише за наявності
обізнаності стягувача про
необхідність авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій, належного повідомлення його про
необхідність такого авансування, та
відповідного погодження з державним
виконавцем у державного виконавця
виникають правові підстави для
повернення виконавчого документа
стягувачеві, відповідно до п.4 ч.1 ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної
інстанцій відповідачем не надано
доказів погодження відділом державної
виконавчої служби Каланчацького
районного управління юстиції
Херсонської області з Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Херсонській області щодо
здійснення стягувачем авансування
витрат на організацію і проведення
виконавчих дій, а також доказів про
обізнаність стягувача про
необхідність авансування зазначених
витрат і належного повідомлення його
щодо можливості такого авансування. В
матеріалах справи відсутній і
відповідний акт, складання якого
передбачено ч.2 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження».

Варто зазначити, що згідно Положення
про Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю в
Херсонській області, затвердженого
наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України 02.06.2011р. №22, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Херсонській області
фінансується за рахунок коштів
Державного бюджету України, а тому
видатки на авансування витрат на
проведення виконавчих дій в кошторисі
Інспекції можуть бути не передбачені.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про протиправність
постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Каланчацького районного управління
юстиції Херсонської області від 20
червня 2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачу ВП
№35197444, та відсутність підстав для її
прийняття.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
підстави для скасування постанови суду
від 04 вересня 2014 року відсутні.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому, відповідно
до ст.200 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Каланчацького
районного управління юстиції
Херсонської області залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв