Справа № 359/1932/14-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
359/1932/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Яковлєва Л.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О.,
Безименної Н.В.,

за участю секретаря:
Козловій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Державного
територіально-галузевого об`єднання
«Південно-Західна залізниця» на
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25.04.2014 у справі за адміністративним
позовом Державного
територіально-галузевого об`єднання
«Південно-Західна залізниця» до
Державної прикордонної служби України
окремого контрольно-пропускного
пункту «Київ» про скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення, -

В С Т А Н
О В И Л А:

Державне територіально-галузеве
об`єднання «Південно-Західна
залізниця» звернулося до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області з позовом до
Державної прикордонної служби України
окремого контрольно-пропускного
пункту «Київ» про скасування постанови
№ 393 від 12.11.2013 про правопорушення,
пов'язане із здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень
Окремого контрольно-пропускного
пункту «Київ» Державної прикордонної
служби України про накладення на ДТГО
«Південно-Західна залізниця» штрафу у
розмірі 8500,00 гривень.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25.04.2014 у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог, з чим погоджується
колегія суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
02.11.2014 відповідачем складено протокол
№ 920250 відносно перевізника ДТТО
«Південно-західної залізниці»,
відповідно до якого 02.11.2013 о 08.45 годин за
маршрутом Москва-Київ у пункті
пропуску «Київ-Пасажирський» було
виявлено громадянку Республіки
Киргизтан, ІНФОРМАЦІЯ_1, документованої
внутрішнім паспортом Республіки
Киргизтан Серії НОМЕР_1, термін дії
якого 25.06.2010-25.06.2020, що не дає їй права на
в'їзд до України (а. с. 14-16).

12.11.2013 начальником ОКПП «Київ»
полковником Мул С.А. розглянуто справу
про правопорушення, передбачене ч. 1 ст.
1 Закону України «Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень»
відносно ДТГО «Південно-Західна
залізниця» та накладено стягнення на
перевізника штраф у розмірі 8 500
гривень, що підтверджується
відповідною постановою (а. с. 10-12).

Зі змісту постанови вбачається, що під
час розгляду справи встановлено, що
зазначеним перевізником, який здійснює
міжнародні пасажирські перевезення, не
виконано обов'язок перевірити перед
початком міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, що призвело до
перевезення через державний кордон
України 02.11.2013, о 08 годин 45 хвилин
потягом № 5 за маршрутом «Москва-Київ».
У вагоні № 15, на залізничну станцію
пункту контролю «Київ-пасажирський»
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
Залізниця» м. Київ, без необхідних
документів для в'їзду до держави
прямуванням України одного пасажира, а
саме: громадянина Киргизької
Республіки ІНФОРМАЦІЯ_1, Серії НОМЕР_1,
документованої паспортом гр.
Киргизької Республіки серії Серії
НОМЕР_1, що не дає їй право на в'їзд до
України (а. с. 10 -12).

Судом першої інстанції встановлено, що
інформація, про те, що паспорт
громадянина Киргизької Республіки - -
картка є документом дійсним для виїзду
за кордон в розумінні Угоди від 25.02.2004
року в ОКПП «Київ» відсутня. Інформація
посольства Киргизької Республіки в
Україні кожен громадянин Киргизької
Республіки, який постійно або
тимчасово знаходиться на території
України зобов'язаний мати
загальногромадянський закордонний
(службовий чи дипломатичний) паспорт.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин справи та
виходячи з правового аналізу ст. ст. 22,
22-1 Закону України «Про залізничний
транспорт», частини першої статті 1
Закону України «Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень»,
міжнародної угоди між Кабінетом
Міністрів України та Урядом Киргизької
Республіки про взаємні поїздки
громадян від 25.02.2004, Постанови Уряду
Киргизької Республіки № 557 від 27.07.2004,
Постанови Уряду Киргизької Республіки
№ 787 від 10.11.2006, постанови Уряду
Киргизької Республіки № 210 від 28.03.2012
«Про платні послуги по терміновому
прийманню, оформленню, перевірці та
видачі паспортів громадян Киргизької
Республіки» колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що позивача як перевізника
правомірно притягнуто до
відповідальності у вигляді штрафу за
вчинення правопорушення, а саме: за
невиконання обов'язку перевірити перед
початком міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, що призвело до
спроби перевезення через державний
кордон України з Республіки Польща
одного пасажира без необхідних
документів.

Судом першої інстанції вірно не взято
до уваги доводи позивача про
відсутність підстав для притягнення до
відповідальності, оскільки перевізник
перед початком міжнародного
пасажирського перевезення
зобов'язаний перевірити наявність, але
не справжність у пасажира документів,
оскільки частиною першою статті 1
Закону України «Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень»
встановлена відповідальність
перевізників за невиконання обов'язку
перевірити перед початком
міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних саме для в'їзду
до держави прямування, транзиту, що
призвело до перевезення чи спроби
перевезення пасажира через державний
кордон України без необхідних
документів.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що громадянка Республіки
Киргизтан слідувала через державний
кордон України з Російської Федерації
по документу, який не дає право на
перетинання державного кордону
України, а саме: по внутрішньому
паспорту громадянки Республіки
Киргизтан, виданого на її ім'я, тобто,
перевізником в особі провідника не
було виконано обов'язку перевірити
перед початком міжнародного
пасажирського перевезення наявність у
вказаного пасажира документів,
необхідних саме для в'їзду до України,
що призвело до спроби перевезення
цього пасажира через державний кордон
України без необхідних документів.

Враховуючи вищевикладені обставини,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції, що оскаржувана
постанова прийнята відповідачем з
дотриманням вимог частини першої
статті 6 Закону України «Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень».

Також, судом першої інстанції вірно
встановлено, що оскаржувана постанова
винесена відповідачем з дотриманням
вимог щодо змісту та форми постанови у
справі про правопорушення,
передбачених статтею 12 Закону України
«Про відповідальність перевізників
під час здійснення міжнародних
пасажирських перевезень», а саме
постанова за № 393 від 12.11.2013 про
правопорушення, пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень, підписана
уповноваженою посадовою особою та
скріплена печаткою (а. с. 10-12).

Колегія суддів не може взяти до уваги
посилання апелянта про те, що провідник
вагону № 13053 потягу № 5 сполученням
«Москва-Київ» під час виконання своїх
службових обов'язків дотримувався і
діяв у відповідності до вимог пунктів
2.5, 2.6 Технології прикордонного та
митного контролю у пунктах пропуску
(пунктах контролю) через державний
кордон для залізничного сполучення,
затвердженої спільним наказом
Адміністрації Державної прикордонної
служби України, Державної митної
служби України та Міністерства
транспорту та зв'язку України за №
745/926/1032 від 06.10.2009, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 05.11.2009 за
№ 1036/17052, оскільки позивачем в особі
провідника порушено вимоги
нормативно-правових актів вищої
юридичної сили, а саме: статті 22-1 Закону
України «Про залізничний транспорт» та
статті 1 Закону України «Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень».

Посилання апелянта на статтю 6 Єдиних
правил до договору міжнародного
залізничного перевезення пасажирів
Конвенції про міжнародні залізничні
перевезення згідно з текстом
Протоколу змін від 03.06.1999, згідно з
якою договір перевезення повинен бути
підтверджений одним проїзним
документом, що надається пасажиру є
безпідставними, оскільки статтею 6
параграфу 2 зазначених Правил
визначено, що договір перевезення
повинен бути підтверджений одним або
кількома проїзними документами.

Так, беручи до уваги норми ч. 1 ст. 9
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства», п.
п. 3, 4 ст. 7 Конвенції Ради Європи «Про
заходи щодо протидії торгівлі людьми»,
ч.ч. 1 та 2 статті 71 КАС України колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об`єднання
«Південно-Західна залізниця» залишити
без задоволення, а постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 25.04.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено:
23.12.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.