Справа № 2а-5578/10/1770
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/67537/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м.
Рівне

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 16.03.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.09.2011

у справі №2-а-5578/10/1770

за позовом Дочірнього підприємства
«Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України»

до Державної податкової інспекції у м.
Рівне

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16.03.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.09.2011,
позов задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано повністю
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівне №/0/17-123 від 23.07.2010 та
№/0 від 09.08.2010. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Рівне №/0
від 09.08.2010 в частині визначення
податкового зобов'язання на суму 2551193,57
грн., у тому числі: 1292381,75 грн. - основного
платежу та 1258811,82 грн. - застосованих
штрафних санкцій. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Рівне №/0
від 09.08.2010 в частині визначення
податкового зобов'язання на суму 1639909,41
грн., у тому числі: 1093272,61 грн. - основного
платежу та 546636,80 грн. - застосованих
штрафних санкцій. У решті позовних
вимог відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Сторони представників у судове
засідання касаційної інстанції не
направили, про час ті місце розгляду
справи повідомлені. Відповідно до ст.41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено декілька
документальних перевірок дотримання
позивачем вимог податкового, валютного
та іншого законодавства за
результатами яких було складено акти
перевірок № 1005/23-100/26206621 від 09.07.2010 та №
1095/23-100/31994540 від 27.07.2010.

На підставі акта перевірки
№1005/23-100/26206621 від 09.07.2010 прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/0/17-123 від 23.07.2010, яким визначено
податкове зобов?язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 45000 грн., у
т.ч. 15000 грн. основного платежу та 45000
грн. застосованих штрафних санкцій.

На підставі акта перевірки
№1095/23-100/31994540 від 27.07.2010 прийнято
податкові повідомлення-рішення №
/0 від 09.08.2010, яким визначено
податкове зобов?язання по податку на
прибуток підприємств на загальну суму
2607329 грн., у т.ч. 1331468 грн. основного
платежу та 1275861 грн. застосованих
штрафних санкцій; №/0 від 09.08.2010,
яким визначено податкове зобов?язання
по податку на додану вартість в сумі
1656155 грн., у т.ч. 1104103 грн. основного
платежу та 552052 грн. застосованих
штрафних санкцій та № /0 від 09.08.2010,
яким визначено частину чистого
прибутку державних підприємств, що
вилучається до бюджету в сумі 38440 грн., у
т.ч. 7950 грн. основного платежу та 30490 грн.
застосованих штрафних санкцій.

За наслідками адміністративного
оскарження вказаних вище податкових
повідомлень-рішень, скарги платника
було залишено без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення без
змін.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судом повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що філією Рівненська ДЕД
на підставі актів про облік
демонтованих технічних засобів при
ремонті автодороги «Київ-Чоп» в
результаті демонтажу (зняття) бар?єрної
огорожі на а/дорозі «Київ-Чоп» філією
Рівненська ДЕД оприбутковано
металобрухт та інші матеріальні
цінності на загальну суму 701960,40 грн.
(584967 грн. без ПДВ та ПДВ в сумі 116993,40
грн.), а саме: акт б/н від 17.08.2009
-огородження 273,005 т на суму 222586,70 грн.;
акт б/н від 15.10. 2009 залізобетонні опори
542 шт. на суму 46374,90 грн. з ПДВ; акт б/н від
03.11.2009 - мостові прольоти 263,45 т на суму
184415,00 грн. з ПДВ; акт б/н від 03.11.2009 -
огородження 67,024 т на суму 46895,80 грн. з
ПДВ; акт б/н від 05.12.2009 - огородження 296,6
т на суму 201688 грн. з ПДВ.

До перевірки було надано акт №1 від
25.11.2009 про облік повернених сум
демонтованих технічних засобів,
завірений службою автомобільних доріг,
який підтверджує, що сума повернення по
демонтованому огородженню об?ємом 139,8 т
становить 97842 грн. (в т.ч. 81535 грн. -
вартість товару та 16307 грн. - ПДВ). За
період з 01.01.2009 по 31.03.2010 філією
Рівненська ДЕД було реалізовано
частину металобрухту демонтованої
огорожі в кількості 304,663 т ТОВ «Шарбон»,
ПП «Метпромресурс», ТОВ «Сучасні
дорожні технології» , ПП «ІКГ», РФ
«Парітет А». У грудні 2009 року філією
«Рівненська ДЕД» передано на філію
«Гощанська ДЕД» по рахунку № 683.1
(внутрішні розрахунки) металобрухту в
кількості 151,75 т на суму 85992,17 грн.
Залишки металобрухту станом на 01.04.2010
складають 275,394 т на суму 227846,42 грн., у т.
ч. по дільницях філії Рівненська ДЕД:
ДРП №1 - 113,16 т на суму 131898,14 грн., ДРП №2 -
150,75 т на суму 85083,41 грн., ДРП №3 - 9,407 т на
суму 6109,53 грн., відділ механізації - 2,077 т
на суму 4755,34 грн.

За позицією відповідача вартість
безоплатного отриманого металобрухту
та інших технічних засобів при
демонтажі бар?єрної огорожі на
автодорозі «Київ-Чоп» філією
Рівненська ДЕД у сумі 503432 грн. (584967 -
81535-зворотня сума) є безповоротною
фінансовою допомогою, яка відповідно
до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
включається до складу валових доходів
звітної декларації.

Однак, як правильно зазначено судами
попередніх інстанцій, вичерпний
перелік випадків коли кошти можна
класифікувати як безповоротну
фінансову допомогу, наведено у пп. 1.22.1
п. 1.22 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Отриманий філією Рівненська ДЕД
металобрухт від Служби автомобільних
доріг України не є грошовими коштами та
не може розцінюватися як безповоротна
фінансова допомога. Крім того, з акта
перевірки № 1095/23-100/31994540 від 27.07.2010
вбачається, що на момент її проведення
залишки металобрухту складають 275,394 т
на суму 227846,42 грн., між Службою
автомобільних доріг України та філією
Рівненська ДЕД існує заборгованість в
сумі не компенсованої виконаними
роботами вартості отриманого
металобрухту. Таким чином, твердження
відповідача про безоплатне отримання
філією Рівненська ДЕД металобрухту не
знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку, що
податковим органом було безпідставно
включено до складу валових доходів
позивача, як безповоротну фінансову
допомогу балансову вартість
металобрухту в сумі 503432 грн.,
отриманого філією Рівненський ДЕД від
Служби автомобільних доріг України.

Щодо висновків відповідача, що філією
Рівненська ДЕД не вірно визначено
приріст балансової вартості запасів в
результаті чого відбулося його
заниження на суму 410566 грн., у т.ч. IV-й
квартал 2009 року на суму 311105 грн. та за І
кв. 2010 року на суму 99461 грн. та завищення
убутку балансової вартості запасів за
І кв. 2010 року на суму 44066 грн., а також
завищення філією Рівненський
райавтодор в І квартал 2010 року убутку
балансової вартості запасів на суму 58615
грн. та заниження приросту балансової
вартості записів на суму 141385 грн., то
суди попередніх інстанцій відхиляючи
зазначені доводи відповідача,
обґрунтовували свої висновки тим, що
відповідачем не надано належних
доказів на підтвердження
вищезазначених порушень. Під час
перевірки відповідачем не вимагалось
проведення філією Рівненська ДЕД та
філією Рівненський райавтодор
інвентаризації всіх запасів, що
виключає можливість висновку про
заниження позивачем приросту
балансової вартості запасів по
декларації з податку на прибуток
підприємств та, відповідно, валового
доходу на суму 410566 грн. філією
Рівненська ДЕД та в сумі 141385 грн.
філією Рівненський райавтодор.

З цих же підстав зменшення валових
витрат позивача через завищення убутку
балансової вартості запасів по філії
Рівненська ДЕД за 1 кв.2010 року на суму
44066 грн. та філією Рівненський
райавтодор за 1 кв.2010 року на суму 58615
грн. є безпідставним.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи відповідача про протиправність
формування позивачем валових витрат та
податкового кредиту за нікчемними
правочинами вчиненими філією
Доркомплект з ТОВ «Доркомплектсервіс»
та ПП «Приват».

Реальність господарських операцій
здійснених філією Доркомплект з ТОВ
«Доркомплектсервіс» та ПП «Приват»
знайшла своє підтвердження та
відповідачем не спростована, укладені
господарські договори за формою та
змістом відповідають вимогам
законодавства, їх виконання
підтверджується податковими та
видатковим накладними, залізничними
накладними на перевезення товару,
іншою первинною документацією в
розумінні Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Оплата позивачем
проведена в повному обсязі, шляхом
безготівкових розрахунків. В
подальшому придбаний товар було
використано в господарській
діяльності позивача для виробництва
асфальту, що документально
підтверджено та не заперечувалось
відповідачем.

Не можуть бути підставою для іншого
висновку і доводи відповідача про
нікчемність вищезазначених
правочинів, оскільки наявність умислу
та обставини щодо виконання угод,
стосовно дійсності яких виник спір,
сходять до предмету доказування в
судовому процесі, зокрема, до таких
доказів належить обвинувальний вирок,
який набрав законної сили, що
підтверджував би факт ухилення від
сплати податків конкретними
посадовими особами суб'єктів
господарської діяльності за
наслідками виконання оспорюваних угод.

Чинним законодавством не передбачено
обов'язок платника податку
контролювати дотримання закону його
контрагентами та виконання ними своїх
обов'язків, у тому числі сплату
податкових зобов'язань, а також
відповідати за будь-які інші порушення
ними приписів чинного законодавства.

На час виконання господарських
зобов?язань контрагенти позивача ТОВ
«Доркомплектсервіс» та ПП «Приват»
були належно зареєстрованими
юридичними особами, наділеними
цивільною правоздатністю і
дієздатністю, інформація про які була
внесена в ЄДРПОУ, а також були
платниками податку на додану вартість.
Наявність у позивача належно
оформлених первинних документів на
підтвердження понесених витрат та
податкового кредиту, які були належним
чином відображені ним у податковому
обліку, відповідачем не спростовано.

Не знайшли свого підтвердження і
висновки відповідача про завищення ДП
«Рівненський облавтодор» податкового
кредиту на суму 290979 грн., з огляду на
підтвердження його розміру
податковими накладними, які
відповідають вимогам пп.7.2.1 п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» та є підставою для
формування податкового кредиту.

Щодо висновків відповідача про
заниження податкових зобов?язань з
податку на додану вартість на 1046 грн.,
внаслідок реалізації металобрухту
нижче ціни оприбуткування, то судова
колегія погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про їх
безпідставність. Відповідно до п.4.1 ст.4
Закону України «Про податок на додану
вартість» база оподаткування операцій
з поставки товарів (послуг)
визначається з їх договірної
(контрактної) вартості, визначеної за
вільними цінами, але не нижче за
звичайні ціни, з урахуванням акцизного
збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов?язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)).

Доказів реалізації металобрухту за
ціною, що є нижчою за звичайні ціни,
відповідачем не надано.

Слід погодитись і з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність у
відповідача правових підстав для
прийняття податкового
повідомлення-рішення №/0/17-123 від
23.07.2010 про визначення податкового
зобов?язання з податку з доходів
фізичних осіб , з огляду на те, що
виплата моральної шкоди громадянам
відбулась на підставі рішення суду.

Правильними є і висновки судів, що ДП
«Рівненський облавтодор» є окремим
суб?єктом господарювання, створеним
ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»
та не має обов?язку по сплаті до бюджету
частини чистого прибутку відповідно до
ст.59 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 26.12.2008 №835-УІ.

В частині, в якій відмовлено в
задоволенні позовних вимог, рішення
суду першої та апеляційної інстанцій
не оскаржувались.

За таких обставин, враховуючи межі
перегляду судом касаційної інстанції
судових рішень, визначені ст.220 КАС
України, судова колегія не знаходить
підстав для скасування постановлених у
справі рішень, з мотивів наведених у
касаційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівне залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
16.03.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22.09.2011 - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун