Справа № 752/5317/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/5317/14
Головуючий у 1-й інстанції: Плахотнюк
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського
районного суду м. Києва від 15 вересня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського
районного суду м. Києва з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про зобов'язання
нарахувати та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат, в
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
1996 року по 2013 рік включно, а також
зобов'язання в подальшому нараховувати
і виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення у вказаному розмірі,
нараховувати та виплачувати
одноразову компенсацію в розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 15 вересня 2014 року
адміністративний позов залишено без
розгляду в частині вимог за період з 1996
року по 2012 року в зв'язку з пропуском
строку звернення до адміністративного
суду.

Не погоджуючись з
постановленою ухвалою, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить дану
ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та направити
справу на продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу суду
- без змін.

Залишаючи позовні вимоги без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено, встановлений ст. 99
КАС України, строк звернення до суду, а
також відсутні підстав вважати причини
пропуску строку поважними.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 48 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щорічна допомога на
оздоровлення виплачується учасникам
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до положень статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з позицією Вищого
адміністративного суду у постанові
Пленуму від 16.03.2012 № 4 Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", під час
вирішення питання щодо дотримання
строку звернення до адміністративного
суду з позовами про нарахування та
виплату пенсії громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, судам необхідно керуватися
нормами статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до приписів статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається із матеріалів справи,
позивач у своєму позові просить суд
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату їй щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі, що
передбачений ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 1996-2013
роки.

Разом з тим, заяви про поновлення
строків звернення до суду позивач не
надала, будь-яких обґрунтувань
стосовно причин пропуску
процесуального строку у позовній
заяві, як і в апеляційній скарзі, не
зазначила.

Отже, враховуючи, що позивач до суду
звернулася 14.04.2014, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції що з урахуванням строків
звернення до суду з позовом,
передбачених статтями 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позовні вимоги, заявлені поза
межами шестимісячного строку
звернення до суду, а саме за період з 1996
по 2012 рік, підлягають залишенню без
розгляду.

Доводи апелянта з приводу того, що до
вказаних правовідносин не
застосовуються строки звернення до
суду, встановлені ст. 99 КАС України,
посилаючись на Віденську конвенцію про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду від 21 травня 1963 року, до якої
Україна приєдналася згідно із Законом
України «Про приєднання України до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» №
334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями
п. п. і) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено, що
строк позовної давності на
відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю,
складає тридцять років з дня ядерного
інциденту, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки на відміну від
положень Конвенції строки, визначені
ст.99 КАС України є процесуальними.

Їх початок та перебіг пов'язується з
моментом порушення прав та інтересів
позивача..

Про порушення прав та інтересів щодо
розміру здійснених виплат позивачу
було відомо з дня отримання
відповідних коштів. Однак, у визначений
процесуальним законом строк вона до
суду не звернулася.

Враховуючи наведені положення діючого
законодавства та ту обставину, що
позивач об'єктивно знала і повинна була
знати розмір отримуваної нею
соціальної допомоги як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, мала можливість звернутись
до суду для вирішення питання у значно
коротший проміжок часу, інформація
щодо діючого законодавства є
загальновідомою, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
залишення позовних вимог без розгляду.

Отже, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та прийняв
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 15 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Ю.А. Ісаєнко

Судді:

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.