Справа № 815/4297/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4297/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТРК ОНЮА «Академія»
до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю (далі ТОВ) «ТРК ОНЮА
«Академія» звернулося до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси Головного управління (далі ДПІ
у Приморському районі м.Одеси ГУ)
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 11
липня 2014 року №.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував, що позивач у січні-лютому 2014
року правомірно сформував податковий
кредит з ПДВ, що підтверджується
відповідними первинними документами
податкового та бухгалтерського обліку,
в зв'язку із чим, висновок посадових
осіб органу ДПС України не є
ґрунтовним, а оскаржені податкові
повідомлення-рішення підлягають
визнання протиправними та скасуванню.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на правомірність висновку
податкового органу про безтоварність
господарських операцій позивача з його
контрагентами, оскільки під час
проведення перевірки встановлено, що
відносно посадових осіб двох
контрагентів позивача були порушені
кримінальні провадження.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2014 року позовні вимоги - задоволені
повністю.

В апеляційній скарзі ДПІ у
Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ДПІ у Приморському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Відповідачем була проведена планова
виїзна документальна перевірка ТОВ
«ТРК ОНЮА «Академія» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Аксон-Груп»
за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого
2014 року, за результатами якої був
складений акт від 24 червня 2014 року
№3594/15-53-22-01/31765102, на підставі якого було
встановлено завищення заниження
податкового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 334 690 грн., у зв'язку із
порушенням позивачем положень п.44.1 ст.
44, п.п.198.1,198.2,198.3,198.6, п.198 ст. 198,
Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 11 липня 2014 року прийняте
податкове повідомлення-рішення №
про нарахування податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 334 690 грн. та штрафних
санкцій в розмірі 83 672 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від 11
липня 2014 року № прийняте
відповідачем безпідставно, а тому
підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі ДПІ у
Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, оскільки
фактичних доказів поставки товарів
(послуг) позивачу його контрагентами не
було надано, матеріали зустрічних
перевірок з контрагентами позивача за
господарськими операціями,
підтверджують позицію посадових осіб
органу ДПС щодо сумнівів товарності
вказаних операцій, що позбавляло
позивача право на формування валових
витрат та податкового кредиту з ПДВ та
на бюджетне відшкодування ПДВ у
відповідних податкових періодах, тому,
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати, прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно п.198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
придбання або виготовлення товарів та
послуг; придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів; отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податків за ставкою,
встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено, що не відносяться
до складу податкового кредиту суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
серпня 2013 року між ТОВ «ТРК ОНЮА
«Академія» та ТОВ «Інтерія ЛТД» був
укладений договір надання послуг №124,
предметом якого згідно п.1.1 договору є
надання позивачу рекламних послуг. 01
серпня 2013 року між позивачем та ТОВ
«Аксон-Груп» також був укладений
договір надання послуг №319, предметом
якого згідно п.1.1 договору є надання
позивачу рекламних послуг.

За рахунок вищевказаних договорів ТОВ
«ТРК ОНЮА «Академія» сформовано
податок на додану вартість та
податковий кредит.

Відповідно п.198.6. ст. 198 цього ж Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України встановлено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби. У
разі звільнення від оподаткування у
випадках, передбачених ст. 197 цього
розділу, у податковій накладній
робиться запис «Без ПДВ» з посиланням
на відповідний пункт та/або підпункт
ст. 197 цього Кодексу. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Юридичним фактом, який породжує право
платника на податкову вигоду (зокрема,
у вигляді права на зменшення об'єкта
оподаткування ПДВ на суму податкового
кредиту), є реальність господарської
операції.

За відсутністю факту придбання товарів
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення
господарської операції є первинні
документи, які свідчать про фактичну
поставку товарів продавцем та їх
отримання покупцем, документи,
підтверджуючі використання вказаних
товарів у власній господарської
діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

У ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» містяться вимоги
до первинних документів, зокрема вони
повинні бути складені під час
здійснення господарських, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення та мати таки обов`язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п.2.1.,2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24 травня 1995 року, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення. При
реалізації товарів за готівку
допускається складання первинного
документа не рідше одного разу на день
на підставі даних касових апаратів,
чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).

З матеріалів справи вбачається, що на
фактичне виконання вказаних договорів
від 01 серпня 2013 року №124 та №319
позивачем надано суду належним чином
складені та підписані первинні та інші
бухгалтерські документи: плани
розміщення рекламних роликів позивача,
акти прийняття виконаних робіт,
податкові накладні, а також речовий
доказ - CD диск, на якому розміщені
рекламні ролики позивача, які
підлягали розміщенні в ефірі
теле-радіо трансляцій на території
України. Також позивачем надано суду
платіжні доручення, які підтверджують
сплату контрагентам наданих позивачу
послуг.

Проаналізувавши надані позивачем суду
первинні документи, колегія суддів
вважає, що вони оформлені належних
чином відповідно до ст. 201 ПК України та
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Враховуючи вищезазначене, судова
колегія вважає, що дані первинні
документи підтверджують правомірність
формування сум податкового кредиту по
операціям позивача з його
вищезазначеними контрагентами, а також
реальність здійснення вказаних
операцій.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта щодо неможливості
здійснення ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ
«Аксон-Груп» вищезазначених операцій
та відсутності декларування
постачальником своїх податкових
зобов'язань з посиланням на інформацію
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 21 серпня 2014 року
та відповідні витяги із кримінальних
проваджень №0000076 №1 та №2 про
порушення кримінальних проваджень
відносно посадових осіб ТОВ «Інтерія
ЛТД» та ТОВ «Аксон-Груп» від 02 квітня 2014
року за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст. 212 КК України,
оскільки надані документи не можуть
бути використані судом під час
розгляду цієї справи, так як надати їм
правову оцінку може лише компетентний
суд під час розгляду кримінальної
справи та ухвалення відповідного
процесуального рішення, яке у разі
набрання ним законної сили, відповідно
до приписів ч.1, ч.3 ст. 72 КАС України може
бути використане під час розгляду цієї
справи.

Слід зазначити, що апелянтом не було
надано суду доказів ухвалення та
набрання чинності судового вироку у
кримінальному провадженні відносно
посадових осіб контрагентів позивача.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв