Справа № 804/3703/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" грудня 2014 р. справа № 804/3703/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01.09.2014 р. у справі № 804/3703/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Україна"

до Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати незаконним та
скасувати податкове повідомлення
рішення № від 25.02.2014р. про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 6196466,25 грн., з
яких за основним платежем - 4957173 грн., за
штрафними санкціями - 1239293,25 грн.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено в повному обсязі. Суд
зазначив, що висновки податкового
органу про завищення підприємством
урожайності сільськогосподарських
культур не можуть ґрунтуватися на
даних про середню врожайність у районі,
а позивачем доведено факт вирощування
сільськогосподарської продукції.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин
справи. Просить скасувати постанову
суду та відмовити в позові.

Належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання
учасники процесу не з'явились, що не
перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, апеляційний
суд дійшов висновку, що скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що при проведенні
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Агрофірма "Україна" () було встановлено
порушення п.п.14.1.234., п.п.14.1.235., п.14.1. ст.14,
ст.301, п.308.1. та п.308.4. ст.308, п.309.2 ст.309
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року, внаслідок чого ТОВ
"Агрофірма "Україна" неправомірно
користувалось статусом платника
фіксованого податку та абз. "а" п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187, абз. "а" п.198.1, п.198.3, ст.198,
п.209.2. п.209.6, п.209.7., п.209.11 та ст.209
Податкового Кодексу України від 02.12.10 №
2755-VI із змінами та доповненнями, в
результаті чого ТОВ "Агрофірма
"Україна" занижено податок на додану
вартість по загальній декларації на
суму 4957173 грн.

За результатами перевірки складено акт
№ 68/22.01-34/30824947 від 04.02.2014р.

На підставі даного акту Криворізьська
Південна об'єднана державна податкова
інспекція ГУ Міндоходів України в
Дніпропетровській області винесла 25
лютого 2014р. податкове повідомлення
рішення № про стягнення з ТОВ
"Агрофірма "Україна" суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 6196466,25 грн., з
яких за основним платежем - 4957173 грн., за
штрафними санкціями - 1239293,25 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
протиправності зазначених повідомлень
рішень, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі
наданих до перевірки форм статистичної
звітності за формами № 29-сг "Підсумки
збору врожаю сільськогосподарських
культур, плодів, ягід та винограду"
встановлено, що в 2011 році при засіяній
площі в 2059 га підприємством позивача
було зібрано 85811 ц соняшника,
врожайність соняшника за даними
підприємства склала 41,7 ц/га; при
засіяній площі в 245 га підприємством
було зібрано 10816 ц озимого ячменю,
врожайність ячменю озимого за даними
підприємства склала 44,1 ц/га; при
засіяній площі в 898 га було зібрано 48573 ц
озимої пшениці, врожайність за даними
підприємства склала 41,7 ц/га та у 2012 році
при засіяній площі в 170 га було зібрано
4494 ц кукурудзи.

З приводу завищення урожайності
сільськогосподарських культур в 2011р.
відповідач навів відповідь від відділу
статистики Широківського району
Дніпропетровської області (№46/19-91 від
19.04.13, №46-19/220 від 17.09.13). Так, у 2011 році
середня урожайність
сільськогосподарських культур згідно
державного статистичного
спостереження по Широківському району
склала: соняшник - 24,4 ц/га озимий ячмінь
- 27,1 ц/га озима пшениця - 33,4 ц/га

Відповідачем в акті перевірки зроблено
висновок про те, що в 2011 році з
урахуванням середньої урожайності по
Широківському району при засіяній
площі в 2059 га підприємством можливо
було зібрати 50239,6 ц соняшника; при
засіяній площі в 245 га - 6639,5 ц озимого
ячменю; при засіяній площі в 898 га - 2999,32
ц озимої пшениці, та у 2012 році при
засіяній площі в 170 га можливо було
зібрати 1700 ц кукурудзи.

Таким чином, відповідач стверджує, що
ТОВ "Агрофірма "Україна" шляхом
завищення урожайності вищевказаних
сільськогосподарських культур була
завищена в 2011 році та у 2012 році їх
реалізація.

На підставі такого твердження,
податковим органом зроблено висновок,
що позивачем порушено п. 209.2, 209.7 ПК
України, а саме безпідставно віднесено
до податкових зобов'язань скорочених
декларацій з ПДВ за серпень 2011 року -
грудень 2012 року суми ПДВ по
реалізованому товару (котрий не
відноситься до сільськогосподарських
товарів в розумінні ст. 209.7 ПК України),
який був придбаний у невстановлених
осіб та без підтвердження первинними
документами. Така сума ПДВ повинна була
відображатися підприємством в
загальних деклараціях з ПДВ.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового
кодексу України резидент, який
провадить підприємницьку діяльність у
сфері сільського і лісового
господарства та рибальства та
відповідає критеріям, встановленим у
пункті 209.6 цієї статті (далі -
сільськогосподарське підприємство),
може обрати спеціальний режим
оподаткування.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового
кодексу України сільськогосподарським
вважається підприємство, основною
діяльністю якого є постачання
вироблених (наданих) ним
сільськогосподарських товарів (послуг)
на власних або орендованих основних
фондах, а також на давальницьких
умовах, в якій питома вага вартості
сільськогосподарських товарів/послуг
становить не менш як 75 відсотків
вартості всіх товарів/послуг,
поставлених протягом попередніх 12
послідовних звітних податкових
періодів сукупно.

Пунктом 209.2 ст. 209 Податкового кодексу
України встановлено, що згідно із
спеціальним режимом оподаткування
сума податку на додану вартість,
нарахована сільськогосподарським
підприємством на вартість поставлених
ним сільськогосподарських
товарів/послуг, не підлягає сплаті до
бюджету та повністю залишається в
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, за
рахунок яких сформовано податковий
кредит, а за наявності залишку такої
суми податку - для інших виробничих
цілей.

Статтею 209.7 ПК України визначено, що
сільськогосподарськими вважаються
товари, зазначені у групах 1-24, (ПК
України додано групи 4101,4102,4103, 4301) УКТ
ЗЕД, якщо такі товари вирощуються,
відгодовуються, виловлюються або
збираються (заготовляються)
безпосередньо платником податку -
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування (крім придбання таких
товарів у інших осіб), а також продукти
обробки (переробки) таких товарів, які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником.

Відповідно до п.308.4 ст.308 ПКУ дохід
сільськогосподарського
товаровиробника, отриманий від
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва та
продуктів її переробки включає доходи,
отримані від: реалізації продукції
рослинництва, що вироблена (вирощена)
на угіддях, які належать
сільськогосподарському
товаровиробнику на праві власності або
надані йому в користування, а також
продукції рибництва, виловленої
(зібраної), розведеної, вирощеної у
внутрішніх водоймах, та продуктів її
переробки на власних підприємствах або
орендованих виробничих потужностях.

Як вбачається з наведених правових
норм, податкове законодавство не
ставить критерії визначення
підприємства сільськогосподарським та
набуття статусу суб'єкта спеціального
режиму оподаткування в залежність від
середньостатистичних показників
врожайності, а тому не передбачає
порівняння таких показників. При цьому
законодавцем не визначено порядок і
спосіб здійснення такого порівняння, а
дані статистичної звітності,
використані відповідачем, не
призначені для використання у сфері
оподаткування.

Також, колегія суддів зазначає, що
врожайність залежить від багатьох
факторів, в тому числі: використання
елітних сортів зернових культур,
застосування мінеральних добрів,
засобів хімічного захисту рослин, та,
взагалі, від культури землеробства.
Тому порівняння врожайності із
середньостатистичними даними, є на
думку колегії суддів, неприпустимим.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції, який
дослідивши надані позивачем докази,
які не спростовані відповідачем,
зазначив, що позивачем доведено факт
виробництва сільськогосподарської
продукції власними силами
підприємства. Отже, підприємство
законно користується статусом суб'єкта
спеціального режиму оподаткування та
не порушувало п.п.14.1.234., п.п.14.1.235., п.14.1.
ст.14, ст.З01, п.308.1. та п.308.4. ст.308, п.309.2 ст.309
Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується, що висновок податкового
органу щодо заниження позивачем
податку на додану вартість по
загальній декларації на суму 4957173 грн.
та неправомірності користуванням ТОВ
"Агрофірма "Україна" статусом платника
фіксованого податку є необґрунтованим,
тому суд першої інстанції вірно
визначив податкове
повідомлення-рішення № від
25.02.2014р. неправомірними та скасував
його.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального і процесуального
права; доводи апеляційної скарги
суперечать матеріалами справи, та не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01.09.2014 р. у справі № 804/3703/14 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун