Справа № 821/1703/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року м. Київ
К/800/56665/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 05.06.2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2013 року

у справі № 821/1703/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глорія Агро Херсон»

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області

про визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Глорія Агро Херсон»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
про визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 05.06.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2013 року, позов задоволено.
Визнано неправомірним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби від 16.04.2013 року
№.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від
23.12.2013 року замінено Державну податкову
інспекцію у м.Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області.

Клопотання про розгляд справи за
участю представників сторін не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті відповідно до вимог
статті 222 КАС України в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
документальної виїзної позапланової
перевірки ТОВ «Глорія Агро Херсон» з
питання дотримання вимог податкового
законодавства при
фінансово-господарських відносинах з
ТОВ «Антарес і КО» в червні 2012 року та
їх відображення в податковій
звітності, відповідачем складено акт
від 02.04.2013 року №2043/22-4/37840221, яким
встановлено порушення пп. 138.1.1 п. 138.1
ст.138, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток за перше півріччя
2012 року на суму 65 362, 00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 16.04.2013 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток в розмірі 65 362, 00 грн. за
основним платежем та 16 340, 50 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення став висновок
податкового органу щодо нереальності
господарських відносин позивача з його
контрагентом.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій прийшли до висновку щодо
реальності господарської операції
позивача з ТОВ «Антарес і КО» та
правомірного формування позивачем
даних податкового обліку по
господарським операціям.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
зважаючи на таке.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визначається на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, визначальною умовою
правомірності формування витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, є їх здійснення для
провадження господарської діяльності
платника податку та підтвердження
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що матеріалами справи
підтверджується реальність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Антарес і КО», зокрема,
договором купівлі-продажу, податковими
накладними, видатковими накладними,
прибутковими касовими ордерами.

Відсутність товарно-транспортних
накладних зумовлена знаходженням
контрагента за однією адресою з
позивачем. Матеріалами справи
підтверджується факт подальшої
реалізації придбаного товару.

Посилання податкового органу на
висновки акта про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Антарес і КО» є необґрунтованим,
оскільки не може бути доказом на
спростування факту реального
виконання господарських операцій,
оскільки такі обставини в даному
випадку необхідно встановити,
враховуючи відповідні первинні
документи та інші докази в сукупності,
як це випливає з приписів ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Доказів, які б свідчили про наявність
вироку суду відносно контрагента
позивача, а саме відносно посадових
осіб цього суб'єкта господарювання, а
також відносно посадових осіб
позивача, який би набрав законної сили,
податковим органом не надано.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій, на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, оцінка яким
дана з дотриманням ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зроблений правильний висновок
про недоведеність відповідачем, на
якого в силу норми частини другої ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України покладається обов'язок
доказування, правомірності прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави
вважати, що судами першої та
апеляційної інстанцій ухвалено
обґрунтовані рішення, які постановлені
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для їх
скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230 КАС України,
суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області залишити без задоволення, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 05.06.2013 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2013 року
у справі № 821/1703/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук