Справа № 548/1810/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 р.Справа № 548/1810/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Хорольському районі
Полтавської області на постанову
Хорольського районного суду
Полтавської області від 10.11.2014р. по
справі № 548/1810/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Хорольському районі
Полтавської області

про перерахунок та виплата пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Хорольського районного суду
Полтавської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області, в якому просив суд:

- визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області щодо відмови йому,
починаючи з 01.01.2014 року в перерахунку та
виплаті державної та додаткової пенсії
в розмірах, встановленої статтями 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
виходячи із розрахунку мінімальної
пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - протиправними;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області провести йому
починаючи з 01.01.2014 року в нарахування та
виплату державної та додаткової пенсії
в розмірах, встановленої статтями 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
виходячи із розрахунку мінімальної
пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням проведених
виплат та змін в законодавстві.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач безпідставно
відмовив йому у здійсненні перерахунку
і виплаті пенсійних виплат.

Ухвалою Хорольського районного суду
Полтавської області від 10.11.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.01.2014
року по 28.04.2014 року залишено без
розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Постановою Хорольського районного
суду Полтавської області від 10.11.2014
року позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області про перерахунок та виплата
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області щодо відмови
ОСОБА_1 починаючи з 29.04.2014 року, в
перерахунку та виплаті державної та
додаткової пенсії в розмірах,
встановленої статтями 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" - протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області провести ОСОБА_1,
починаючи з 29.04.2014 року та по 02.08.2014 року
включно, нарахування та виплату
державної та додаткової пенсії в
розмірах, встановленої статтями 50, 54
Закону "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням проведених виплат та змін
в законодавстві.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач віднесений до
першої категорії як особа, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданого
24.10.2011 року Полтавською обласною
державною адміністрацією.

Позивачу з 19.09.2011 року встановлена 2
група інвалідності безстроково із
зазначенням причини інвалідності -
захворювання, пов'язане з виконанням
обов'язків військової служби з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджено
довідкою МСЕК.

Позивач звернувся з заявою до
Управління Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області з проханням перерахувати йому
пенсії (основну державну та додаткову)
відповідно до ст. 50, 54, 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
але до цього часу УПФ України в
Хорольському районі Полтавської
області його заяву не задовольнив, а
тому позивач змушений звернутися до
суду, оскільки такі дії УПФ України в
Хорольському районі Полтавської
області він вважає неправомірними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
проведення перерахунку пенсії
відповідно до ст. ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а відповідач неправомірно відмовив у
проведенні вказаного перерахунку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію (ст. 49 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»).

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам 2 групи - 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (у редакції
Закону України від 05.10.06 р. N 231-У)
встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку пенсії
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного Законом про Державний
бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Разом з тим, 14.06.11 р. Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491 - VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19.06.11 р.
Пунктом 7 ч. І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнені пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей
39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", статей
14, 22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.11 р. норми пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» визнані
такими, що відповідають Конституції
України, тобто є конституційними.

Відповідно до п. З Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок 1 Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом і
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.12 р. визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1,6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" встановлено, що у 2013
році норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України,виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами КМУ № 745 від 06.07.11 р. та № 1210
від 23.11.11 р. були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.11 р. по 31.12.13 р. розмір
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи повинен визначатися
відповідно до вказаних постанов КМУ.

В свою чергу, положеннями Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" не було передбачено обмежень
щодо застосування ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позивач у
2014 р. має право на отримання основної
державної пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі, який встановлено
положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Посилання відповідача на той факт, що
пенсія позивачу у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі
визначеному постановою КМУ № 1210 від
23.11.11 року, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначеної постанови
було розраховано на бюджетний період
в 2011 та 2012, 2013 бюджетних роках, а тому у
період з 01.01.14 р. вказані постанови
застосуванню не підлягали.

Між тим, Закон України "Про внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року
№ 1622-VІІ у Прикінцевих положеннях
доповнено пунктом 6-7, згідно якого
установлено, крім іншого, що норми і
положення, в тім числі і ст.ст.50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку і розмірах,
встановлених Кабінетом міністрів
України, виходячи і наявних фінансових
бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду та бюджетів інших
фондів загальноообов»язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Зазначений Закон від 31.07.2014 року
№ 1622-VІІ набрав чинності з дня
наступного за днем його опублікування
02.08.2014 року в газеті "Голос України",
тобто з 03 серпня 2014 року.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
те, що ухвалою Хорольського районного
суду Полтавської області від 10.11.2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з
01.01.2014 року по 28.04.2014 року залишено без
розгляду на підставі ст. 100 КАС України,
колегія суддів вважає, що в період з
29.04.14 року по 02.08.2014 року включно
позивачу повинно нараховуватись і
виплачуватись державні пенсії (основна
і додаткова) в порядку та в розмірах
відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин, колегія суддів
вважає доведеним належними та
допустимими доказами той факт, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
суб'єкт владних повноважень діяв
всупереч встановленому законом
порядку, необґрунтовано, без з'ясування
необхідних обставин, що мали значення
для прийняття рішення, чим порушено
законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 10.11.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Хорольського районного суду
Полтавської області від 10.11.2014р. по
справі № 548/1810/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Ральченко І.М.